338 V. Bjerknes. 



viste sig at være overordentlig frugtbar. I ligningerne (I) 

 kj ender man et integral 



(II) . T = Ä 



hvor Ä er krafternes Q's arbeide. Dette er energiligningen, 

 eller ligningen for den levende kraft. 



Denne ligning bragte man til anvendelse paa fænomener 

 af blandet mekanisk-kalorisk natur. I mekaniken maaler man 

 energi ved at maale en kraft og en veilængde, eller ved at 

 maale en masse og en hastighed. I varmefænomenet — saa 

 langt som vi med vore sanser kan forfølge det — foreligger 

 ikke energien i nogen af disse former. Det store skridt bestod 

 deri, at man vovede at benytte navnet energi for varme- 

 mængden, en størrelse som findes ved maaling af masse og 

 temperatur, og indføre denne størrelse i energiligningen. 



Dette skridt har havt en enestaaende betydning for fysikens 

 udvikling. Energiligningen, naar man deri indfører den kalori- 

 metrisk maalte energi, har man kaldt den første hoved- 

 sætning i den mekaniske varmetheori. Snart lærte 

 man energien at kjende i elektrisk, magnetisk, kemisk form, 

 og bragte energiligningen til anvendelse ved alle energiomsæt- 

 ninger. Denne erkjendelse, at mekanikens energiligning har 

 absolut almengyldighed gjennom hele fysiken, har man kaldt 

 principet om energiens bevarelse. Dette princip har 

 øvet en saadan indflydelse paa fysiken og paa vor naturopfat- 

 ning overhovedet, at man med stor enstemmighed betegner det 

 som et af videnskabens største fremskridt i vort aarhundrede. 



12. Det skulde nu ligge meget nær at tage skridtet fuldt 

 ud, og bringe de almindelige ligninger (I) til anvendelse. Det 

 vårede heller ikke saa længe. Den mekaniske varmetheori 

 grundlagdes og udformedes i førti- og femti aarene. I 1864 

 udkom Maxwells store af handling «A dynamicel theory of the 



