Mekanikens principer i fysiken. 345 



dengaog vil det naturligvis tage sin tid inden den nye theori 

 bliver helt gjennemarbeidet. 



19. Efterat det nu har vist sig, hvor vidt Maxwells syn 

 har været paa dette punkt, har man begyndt at faa einene op 

 for den side af hans arbeide, som jeg ovenfor har dvælet ved. 

 Poincaré og ligesaa Boltzmann, i sine nylig udkomne bøger, 

 understreger netop dette som det fundamentaleste Maxwell har 

 gjort, og det tør hænde, at de heri har ret. 



Jeg har fremhævet theoriens simpelthed i sammenligning 

 med de ældre theorier; allerede dette synes at tyde paa, at han 

 har grebet rigtig. 



Men det er en anden side af sagen, som er den fundamen- 

 taleste, og som fremforalt interesserer os i denne forbindelse. 

 Det viser sig altsaa, at mekanikens ligninger virkelig 

 kan anvendes paa de elektriske fænomener. Heraf 

 følger med en gang, at det maa være mulig at finde en 

 mekanisk forklaring af elektriciteten. Grjennem disse 

 faa linjer har altsaa Maxwell vist, at de som arbeider paa at 

 opbygge en konkret mekanisk theori for elektriciteten — og 

 det har ikke manglet paa saadanne forseg — de arbeider 

 mod et maal, som kan naaes. Det uheld^ som saa mange, 

 for eksempel ogsaa Maxwell selv, har havt med sig under dette 

 arbeide, skyldes altsaa ikke den ting af opgaven — lige- 

 som vinklens tredeling og cirklens kvadratur — er umulig. 

 Seet fra dette synspunkt er Maxwells arbeide nyt. Ingen fysiker 

 før ham har stillet sig eller løst opgaver af denne art. 



20. Dette eksempel er vel skikket til at vise den analy- 

 tiske méthodes magt. Men samtidig kaster den et høist uven- 

 tet lys over spørgsmaalet om de mekaniske naturforklaringer. 

 Enhver maa føle sig slaaet over, hvor lidet methoden gav af 

 positive oplysninger om konstruktioneu af den mekanisme, som 

 vi maa tænke os liggende bag de elektriske strømme. Po in- 



