346 V. Bjerknes. 



care har forfulgt denne tanke videre, og lian formulerer som 

 theorem, at hvis man kan finde én mekanisk forkla- 

 ring af et naturfænomen, saa kan man finde uende- 

 lig mange. 



Poincarés egen udvikling og diskussion heraf finder man i 

 fortalen til første del af hans forelæsninger «Electricité et 

 Optique». Jeg skal her ikke indlade mig nærmere paa dette 

 spørgsmaal, idet jeg kun bemerker, at vi neppe endnu sidder 

 inde med forudsætningerne til at kunne bedømme et saa over- 

 ordentlig generelt theorems betydning. 



21. Den méthode i arbeidet mod de mekaniske naturfor- 

 klaringer, som jeg har betegnet som den analytiske, har jeg her 

 søgt at karakterisere gjennem et eksempel hentet fra Maxwell, 

 et eksempel, som sikkert til alle tider vil komme til at staa 

 som et klassisk forbillede. 



Jeg skal endnu kun nævne, at der i de senere aar er 

 fremkommet flere betydningsfulde arbeider, som maa regnes til 

 den samme retning. H eim ho It z har i sine af handlinger om 

 monocykliske systemer og om principet for den mindste virk- 

 ning søgt at levere et almindeligt bevis for, at den anden 

 hovedsætning i den mekaniske varmetheori er identisk med 

 mekanikens princip om den mindste virkning. Boltzmann 

 har forfulgt den samme tanke som Helmholtz. J. J. Thomson 

 endelig har fulgt mere umiddelbart i Maxwells fodspor. I sin 

 bog «Applications of Dynamics to Phycics and Chemistry» 

 bringer han de lagrangiske ligninger til anvendelse paa en lang 

 række fænomener, blandt andet hentet fra den fysikalske kemi. 



22. Som i indledningen nævnt har man fra de første 

 tider af altid grebet efter mekaniske forestillinger, naar man 

 har villet klargjøre sig et naturfænomen. Jeg har ikke søgt at 



