En gammel trondhjemsflora. 349 



Han uddannede sig først i Halle under Morten Lippe, reiste 

 siden til Holland og forskjellige tyske universiteter, hvorefter 

 han 27 september 1676 blev indskreven ved Kjøbenhavns uni- 

 versitet, hvor han 5 oktbr. samme aar blev dr. med. Derefter 

 praktiserede han som læge i Trondhjem, hvor han var physicus 

 Ordinarius. Før ham skal der i denne by have været en læge 

 Didrik Eckhof, der kom did 1667 og var læge der indtil 1675, 

 hvorpaa byen et aars tid var uden læge, indtil Irgens nedsatte 

 sig der. I aaret 1712 forflyttedes han til Kristiania, hvor han 

 døde 1725. Han ægtede 1678 Gidsken Schelderup, en datter 

 af mag. Søren Hansen, prest ved Trondhjems domkirke og 

 havde med hende 10 børn. Hun døde 1701.*) 



I Worms leksikon anføres følgende skrifter af ham: Dis- 

 putatio inauguralis de alimentorum cursu. Havn. 1676. 4. 

 Autoschediasma de victriolo.^ oder Bericht von Victriol. Havn. 

 1688. 12. 



Desuden skal den edition af Andreæ Stubelii Lexicon Fahro- 

 Cellarianum, der udgaves 1717 for største delen, ifølge Worms 

 udsagn, være hans arbeide. 



Endvidere skal Andreæ Borrichii Vindiciæ purioris 

 Latinitatis tildels være samlet af hans Colectaneis., som Borch 

 havde tillaans. 



Denne sidstnævnte Anders Borch var rektor ved Trond- 

 hjems latinskole og en berømt filolog. Men ved siden heraf 

 har han ogsaa interesseret sig for botaniken, thi E,ottbøl siger 

 om ham (i det kjøbenhavnske vidsk. skr. X 405), at han i Ole 

 Borchs hus, hvor han længe opholdt sig, gjorde megen fremgang 

 i plantelæren, saaat han blev en botanisk apostel i Norge og 

 forskaffede en del af sine unge disciple ved at føre dem i marken 

 en temmelig kundskab om deres fædrenelands planter. Denne 

 efterretning, tillægger Røttbøl, at han har fra Suhm, der igjen 



^) Se Ingerslev : Danmarks Læger og Lægevæsen IL 80, Worms leksi- 

 kon I. p. 514, Erlandsen Biograph. Efterretn. om den nordenfj. Geist- 

 lighed I. 41 og L. Daae: Throndhjems Stifts geistl. Historie p. 134. 



