Beretning om en undersøgelse af Svartisen. 273 



os til at gaa hele natten og saa raste næste dag, naar solen 

 kom ihøiden. 



Med aneroidbaroraeter fandt jeg, at liøiden over havet ved 

 enden af denne bræ var 295 ra. I dalbunden maa dens mægtig- 

 hed mindst gaa op til 100 m. Elven gaar under den, og der 

 synes at være en indsænkning paa dette sted, saaat, om bræen 

 tænktes fjernet, elven vilde danne en liden sjø. Paa nordsiden 

 af denne bræ ligger dalbunden saameget høiere end under den, 

 at elven danner en fos lige vecl brækanten. Denne uddybning 

 af dalen her skyldes rimeligvis isens skuring. 



Paa den nedre side, hvor elven kommer frem, har isvæggen 

 en høide af 20 à 30 m., men her var ingen nævneværdig glet- 

 scherport. Våndet i elven havde en temp. af 0°,95 C. lige ved 

 hræen, hvilket ikke 'kan overraske, da den faar sine tilløb fra 

 isbræer paa begge sider af dalen. 



' Nederst har isbræen en bredde af omkring 1500 m., og 

 dens længde naar antagelig op til 7 à 8 km. Den sidedal, 

 hvorigjennom den kommer ned, gaar mod vest og har nøgne og 

 -glatte fjeldsider, nedad hvilke is styrter allevegne. Bræens 

 nedre del bærer derfor adskilligt grus, hvilket er usædvanligt 

 Ted isbræerne heroppe, og her forekom da ogsaa en del grus- 

 kegler og gletscherborde. 



Gruskegler fremstaar paa følgende maade: Hvor der ligger 

 ■et lag sand eller grus paa isen, bliver afsmeltningen mindre end- 

 der, hvor den træffes direkte af solens straaler; følgelig frem- 

 k:ommer snart en forhøining paa de steder, isen dækkes af 

 gruslag. En saadan forhøining skraaner i regelen temmelig 

 jevnt fra midten ud til alle sider, saalangt gruslaget naar, og 

 man har altsaa en svagt skraanende kegle, der tilsyneladende 

 hestaar af grus, heraf navnet gruskegle. Eftersom nu den raskere 

 afsmeltning udenom keglen. fortsættes, blir den høiere, medens 

 vidden holder sig nogenlunde uforandret, siderne blir følgelig 

 brattere, og tilsidst faar de en saa stærk heldning, at gruset 

 ikke mere kan ligge, men glider ned, og nu har man for sig 



18 — Arclii\r for Mathematik og Naturv. B. 16. 



Trykt den 27 Septbr. 189S. 



