278 J- Rekstad. 



Fra Svartisdal gaar en ca. 8 km. lang sækkedal, Brundalen 

 kaldet, i nordlig retning ind i Svartisen. Inderst i denne dal 

 er der et lidet grønt brævand, hvorfra Brundalselven, der gaar 

 ud i Svartiselven lidt nedenfor Svartisdal, kommer fossende. 

 Omkring det øverste af dalen hænger isen fremover i fjeldsiderne, 

 men der kommer ingen bræ ned. Herfra gik det i nordøstlig 

 retning over et lavt fjeld til Blakaadalen. Idet det begyndte 

 at helde nedover mod denne dal^ fandt jeg paa et par steder 

 kalksten med ca. 40° fald mod W 30° N. Den hyppigst fore- 

 kommende bergart er imidlertid gl. skifer, der optraadte ved 

 Svartisbræen, langs Svartisvandet, mellem Svartisdal og Blakaa- 

 dal og opigjennem denne dal paa begge sider. I Blakaadalen 

 falder gl. skiferens strøgretning sammen med dalførets, der er 

 meget smalt og har bratte sider. Dalbunden er kun en rende 

 mellem skiferlagene, hvorefter den grumsede elv fosser afsted. 

 Man faar det indtryk, at elven har spillet en meget væsentlig 

 rolle ved uddybningen af denne spalteformige dal. Dens nedre 

 del gaar mod N 15° 0; men kort ovenfor de forladte huse 

 bøier den.af og gaar mod N 35° O. Paa vestsiden kommer en 

 elv fra NW ud i Blakaaen fra Bjeldaadalen, en botn, der gaar 

 ind i Svartisen. Denne tverelv var saa stor "Og strid, at vi 

 ikke kunde vade den, hvorfor vi maatte gaa langs den opefter 

 dalen for enten at finde et vadested eller ogsaa om<gaa den. 

 I den øvre del dannede dalbunden en flade, der bestod af bræ- 

 grus. Her flød elven udover i flere arme, saa vi kom over 

 den. Foran det flade parti af dalbunden har man betydelige 

 moræner, særlig paa den nordøstlige side. Øverst i dalen kommer 

 en gletscher ned til 320 m. o. h. Det meste af isen styrter 

 udover fj eldet under stærk bragen. Morænerne bærer vidnes- 

 byrd om, at denne bræ engang har naaet omtrent 2'km. længere 

 frem. Hvor længe det er, siden den var saa langt fremskudt, 

 er det ikke raüligt at afgjøre, men af de store birketrær, der 

 vokser mellem bræen og de gamle moræner, kan man se, at 

 dette tidspunkt ialfald ligger mere end 100 aar tilbage i tiden. 



