Beretning om en undersøgelse af Kvartisen. 283 



Fra denne og ned til sjøen har man en svagt skraanende flade 

 i længden omtrent 400 m., saaat den korteste afstand fra sjøen 

 til bræen er omtrent 800 m. I endemorænen lige foran bræen 

 findes hyppig stykker af muslingskaller, blandt hvilke Cyprina 

 islandica kunde bestemmes. Dette viser, at dens nedre del nu 

 pløier op gammel havbund. 



Denne bræ ender i et lidet vand, som den for en stor del 

 "fylder; kun en del af det stikker frem paa sydsiden af bræ- 

 enden. Sidste sommer tråk man tvende baade op i dette 

 vand for at skaffe turisterne en rotur mellem de smaa isbjerge, 

 som fly der om her — en ishavsfart en miniature. 



Langs brækanten var våndets dybde 30 — 34 m. ; men efter- 

 som man fjernede sig fra bræen henimod elvens udløb, blev det 

 grundere og grundere. At bræen ligger paa bunden af våndet, 

 kan man se paa de smaa isbjerge, som skilles fra den langs 

 kanten, idet den bevæger sig fremover våndet. Disse ligger 

 nemlig ubevægelige en tid, da de tager bund. Først naar de 

 Ted smeltningen har aftaget noget, begynder de drevne af strøm- 

 men at flytte sig lidt efter lidt nedover mod elvens udløb. 

 Våndets overflade ligger omtrent 10 m. over havfladen, altsaa gaar 

 bræen ca. 20 m. under havets niveau, og isen rager 10 à 15 ra. op 

 over vandfladeu, saa mægtigheden af dens nedre del blir 40 à 50 m. 



Den øverste af de 3 endemoræner nedenfor bræen ligger 

 lige foran våndet, hvoraf man kan se, at bræen engang fyldte 

 hele den fordybning, våndet nu indtager. Et gammelt elveleie 

 viser, at der dengang kom en elv frem fra bræens nordvestre 

 hjørne, hvorpaa den mellem endemorænerne flød hen til det 

 nuværende elveløb. 



Gamle folk oppe i Holandsfjord fortæller, at bræen for om- 

 kring 90 aar siden eller ved aarhundredets begyndelse naaede 

 helt til sjøen; men fra den tid har den stadig trukket sig tu- 

 bage. Imidlertid viser grusvoldeue foran den, at den tilbage- 

 gaaende bevægelse ikke har været jevn, men rykvis med perioder 

 indimellem, hvori den har staaet stille. 



