Beretning om en nndersøgelae af Svartisen. 303 



brede og dybe revner, som jeg ingensinde tidligere har set magen 

 til, i snebræen. 



Vi satte nu kursen omtrent mod nord, indtil vi kom paa 

 det høieste af bi-æen paa vestsiden af Fondtoppen og fik 

 Helgelandsbukken isigte. Heiden var paa dette sted lidt over 

 1400 m. 



Opover gik Anton lettere end jeg, uagtet han bar vor op- 

 pakning, medens jeg kun havde mine ski. Men da vi kl. 3 

 om natten kom op paa bræen. hvor der havde lagt sig en tynd 

 isskorpe paa sneen, og jeg fik skiene paa, sakkede han agterud,. 

 hvor rap han end var. 



Langs Holandsfjord har man paa en strækning af 16 km, 

 paa begge sider af fjorden stykker af en strandlinie-dannelse. 

 Naar man kommer op til den, viser den sig som en paa det 

 nærmeste horizontal flade, der oftest er skaaren ind i den faste 

 fjeldgrund. Selve fladen er hyppig myrlændt, da våndet blir 

 staaende i jorden her, og afrundede blokke forekommer ofte, 

 særlig langs fladens yderkant. Flere af disse viste skurings- 

 mærker, ligesom ogsaa fjeldgrunden nedenfor strandlinien viste 

 skuringsstriber i fjordens retning. 



Ved Rendalsvik paa sydsiden af fjorden ligger den 102 m. 

 o. h., ved Braset paa nordsiden 98 m. og længere inde ved 

 Enga 102 m. Ved Holand har man foruden denne §trandlinie 

 ogsaa en anden i en høide af 50 m. o. h. 



De skurede blokke og skuringsstriberne paa fjeldet omkring- 

 viser klart, at isen maa have spillet eu rolle ved dannelsen af 

 strandlinien, medens paa den anden side dens horizontale forløb 

 udefter langs fjorden maa betinges af havfladens indflydelse paa 

 en eller anden maade under dens fremstaaen. Det synes rime- 

 ligst" at antage, at en isbræ har gaaet ud efter fjorden, medens 

 dens mægtighed ikke har været stor nok til at fylde den 



