Fortale. 



Norske Matheniatikere har indtil den sidste Tid staaet i den 

 Formening, at den høiere Mathematik i Norge begyndte med Niels 

 Henrik Abel. Hans udødelige Undersøgelser aabnede, som alle ved, 

 nye udstrakte Felter, hvis Bearbeidelse gjennem Decennier har lagt 

 Beslag paa Aarhundredets første mathematiske Kræfter. 



Nu viser det sig imidlertid, høist mærkelig, at der før Abel 

 har været en norsk Mathematiker, der et fjerdedels Aar hundrede 

 tidligere fremsatte grundlæggende Ideer, som utvivlsomt vilde være 

 blevet banebrydende, om de ikke vare blevne upaaagtede. 



I 1796 indleverede Nordmanden Caspar Wessel, en Broder af 

 Digteren Johan Herman Wessel, til det danske Videnskabernes 

 Selskab denne Afhandling 1 ) som indeholder en klar og fuldstændig 

 Fremstilling af den geometriske Imaginærrepræsentation, som først 

 senere antydedes, om end kun implicite af den store Gauss, hvis 

 heit berømte Doktoraf handling (1799) dog kun for en ringe Del 

 dækker sig med Caspar Wessels Arbeide. Fuldstændigere indførtes 

 Theorien af Franskmændene Ar gana (1806) og Mourey (1820) af Eng- 

 lænderen Warren (1821) samt af Italieneren Bellavitis. Disse Mathe- 

 matikere synes, da ingen nævner sine Forgjængere, at have arbei- 

 det uafhængig af hverandre og af Caspar Wessel. I Cauchy's og 

 Riemanns Hænder er disse Ideer blevet det formelle Grundlag for 

 vort Aarhundredes Funktionstheori, blandt hvis Grundlæggere Abel 

 indtager den første Plads ved Siden af Cauchy. 



Caspar Wessels Arbeide indeholder imidlertid foruden Imagi- 

 nærtheorierne mærkelige Betragtninger, som den danske Mathe- 



x ) Afhandlingen foreligger trykt i Ny Samling af det Kongelige Danske Videnska- 

 bernes Selskabs Skrifter, Kjobenhavn 1799. 



