Forsøg til Directionens analytiske Betegning. 9 



Alle de rette Linier, som af et Punct kan beskrives, 

 ere altsaa, i Hensigt til deres Yi r k nm S paa Punctets givne 

 Afstand fra et udenfor Linierne opstilt Plan, enten directe 

 eller indirecte, eller perpendiculaire, 1 ) alt eftersom de tillægge 

 eller fratage Afstanden saa meget som det Hele, eller en 

 Deel eller intet af deres egen Længde. 



Da en Størrelse kaldes absolut, for saavidt den ei ved 

 Relation til en anden, men umiddelbar antages given, saa 

 kan i foregaaende Definitioner Afstanden kaldes den absolute 

 Linie, og den relatives Bidrag til den absolutes Forlængning 

 eller Forkortning kan kaldes den relatives Virkning. 



Der gives end nu flere Størrelser end rette Linier, der 

 kunne tage imod omtalte Relationer. Det var derfor ikke 

 unyttigt, at forklare disse Relationer i Almindelighed, og at 

 indlemme deres almindelige Begreb i Operationernes For- 

 klaring; men da baade Kienderes Raad, dette Skrivts Ind- 

 hold, og Foredragets Tydelighed fordre, ei at besvære Læ- 

 seren med saa abstracte Begreb, befatter jeg mig kun med 

 de geometriske Forklaringer alene, og siger derfor, at 



§ 1. 



To rette Linier adderes, naar man først føier dem sam- 

 men, saaledes at den ene begynder, hvor den anden slipper, 

 derefter drager fra de sammenføiedes første til sidste Punct 

 en ret Linie og antager saa denne for de sammenføiedes Sum 



Gaaer f. Ex. et Punct 3 Fod frem, og derefter 2 Fod 

 tilbage, saa er disse to Veies Sum ikke de første 3 og sidste 

 2 Fod sammenføiede ; men een Fod frem er Summen, for 

 saavidt denne Vei, af samme Punct beskreven, har samme 

 Virkning, som begge de to andre Veie. 



!) Indifferente var rnere passende, om det ikke skurrede for meget 

 i uvante Øren. 



