Forsøg til Directionens analytiske Betegning. 35 1 



dens ydderste Dele stryge det faste Punct p forbi, 

 tegner samme Punct paa Kuglens Overflade Poly- 

 gonets Sider, og, naar den væltes om Verticalens 

 Axel, faaer hver foregaaende Side sin Inclination 

 til den folgendes Forlængning, hvilket just ikke er 

 vanskeligt at forestille sig, skiøndt Polygonet har 

 maattet udelades af Figurern e 6, 7 &c , for at ei 

 den ene Linie skulde falde i den anden, og alt blive 

 utydeligt. 



b) Af det faste Punkt o er aftegnet et andet Polygon, 

 hvis Vinkler ere deels — 90°, deels -f- 90°; Siderne 

 ere i, il, ni, IV, . . ., N, og Polygonets Æqvation er 

 S „ I' „ (— s) „ n' „ £ „ m' „ (— s) „ IV' „ s „....„(_ s) 

 „ n' „ e = s. Dog herom maa være nok sagt, da 

 denne Æqvation ei i det følgende er brugt. Jeg 

 maa nu vende tilbage igien til den Formel, som 

 jeg eengang har lagt til Gr unci for alle de øvrige, 

 nemlig: 



7) s „ i' „ n' „ in' „ iv' „ = . . „ n' = s. Denne Formel kan 

 forandres paa mange Maader; thi da s er Summen af 

 Coordinaterne til et bestemt Punct, saa kan isteden for 

 s sættes hvad for en Linie det skal være, følgelig ogsaa 

 s, 7), r,r eller sr. 



S) I Formlens første Led kan af de Uniteter, som følge 

 efter s, hvilken man vil antages for den første, naar 

 den følgende tåges for den anden, næstfølgende for 

 den tredie, o. s. f, foregaaende for den sidste, næst- 

 foregaaende for næstsidste, o s. v. Antages f. Ex. 

 første Led at begynde med s „ ni, da bliver Fig. 8 

 Kuglens første Position, Fig. 9 den anden, Fig. 7 den 

 næstsidste, og Fig. 8 den sidste, saa at i Følge § 33,. 



