62 Caspar Wessel. 



sanimenhængende Følge. Og da nogle af disse fire 

 kunne i denne Orden have uendelig mange Værdier 

 efter første Beviis: saa maa de ogsaa kunne have 

 ligesaa mange, naar de igien omsættes i forrige 

 Orden, § 2. 



§ 65. 



I ethvert retliniet Polygon, hvori Siderne ei ligge alle 

 i samme Plan, forudsættes, hver Side at begynde der, hvor 

 foregaaende ophører, hvorfor ogsaa Summen af dem alle 

 bliver = i Følge § 2. Dernæst antages, at Længden af 

 første, anden, tredie, , « . , mte eller sidste Side betegnes 

 ved et Mærke af samme Orden i Pækken i", lui", v u , 



vii u , . . ., |(2 m — i)", og Siderne selv i den Orden, de 

 følge hinanden, ved de uefne Tal i", in u , v u , vil", . . , . 

 (2m — i)" med en tilføiet Tøddel øverst til høire Haand 

 for at skille Siden fra Vinkelen, som Planet igiennem samme 

 Side og foregaaende giør med Planet igiennem hiin og føl- 

 gende Side,; thi disse Planernes Vinkler betegnes ogsaa 

 ved Tallene i, in, v, . . ., (2m — i); saa at i (Fig. 22) er 

 de to Planers Vinkel, der overskiære hinanden i Linien r', 

 eller Vinkelen inellem Planerne CDA og DAB; in Vin- 

 kelen mellem dem, der overskiære hinanden i Linien in u , 

 eller Vinkelen mellem Planerne DAB og ABC, o. s. f. 

 (2m-^-i) er Vinkelen, som Planet igiennem sidste og første 

 Side giør med Planet giennem sidste og næstsidste. 



End videre antages, at Vinkelen, som hver Side af- 

 viger fra foregaaendes Forlængning, betegnes ved det efne 

 Tal ii, iv, vi, . . ., eller 2m, hvilket er een Unitet større 

 end foregaaende Sides Tal; n er nemlig Vinkelen, som 



