6 Peter Annæus Øyen. 



den større; dette er altsaa et forhold fuldstændig analogt 

 med, hvad man f. ex. ogsaa bar anledning til at iagttage 

 ved Leka i den saakaldte Lekamo (cf r. afbildning, pag. 15 

 i Mohn's afhandling 3 )). 



Som allerede før nævnt ligger den store afsats i Ram- 

 tind 110 m. o. h. og fremtræder meget tydelig som en gam- 

 mel strandlinje, til og med i fast fjeld. Selve strandlinjen 

 fremtræder her som en større, ialfald efter øiemaal at 

 dømme horizontal flade. Til orientering vedføies en skema- 

 tiseret skisse: 



I den ydre kant rager fast fjeld op over fladens mid- 

 lere niveau. De saaledes opragende fjeldknauser viser et 

 tilsyneladende montonneret præg; men der fandtes ingen 

 typisk glaciale skuringsstriber, ligesom heller ikke stød- og 

 læ-sidefænomenet traadte frem. Den afrundede form synes 

 i dette tilfælde nærmest at maatte befragtes som resultatet 

 af en kombineret vaudskvulp- og drivis-indvirkning. Jeg 

 har ved en tidligere anledning 4 ) hentydet til et lignende 

 fænomen nær den nuværende havstrand i nærheden af Torg;- 

 hatten; her var det imidlertid iøinefaldende, at kun bølge- 

 slaget havde andel i dannelsen af den særegne form. 



At knauser af fast fjeld saaledes rager op over strand- 

 linjens flade synes ikke at være et saa sjeldent fænomen 

 endda. Schiotz omtaler det samme fænomen fra Vagge og 

 Hammerfest 5 ); men man f aar ingen oplysning, om de op- 

 ragende partier var afrundede, skurede eller ei. De nævnte 

 iagttagelser benyttes saa af Schiøtz til argumentation mod 



