Skilbotn. 7 



drivistheorien for strandlinjers dannelse, til argumentation 

 for denudation i ebbe- og flodtid 6 ). Paa samme sted an- 

 tyder da Schiøtz, at kystis niaa tænkes som det exporterende 

 middel. Naar man imidlertid betragter den afbildning, som 

 Reusch giver af strandlinjen ved Vagge 7 ), saa er det ind- 

 lysende, at ialfald paa dette sted maa en undersøgelse af 

 erosionsfænomenet gaa fornd for de opragende partiers 

 anvendelse som bevis mod udsknring ved is. I Stygfjeld 

 og Grubefjeld siger Hansen, at «de som holmer opstikkeude 

 skikthoveder i seten selv er afrnndede» 8 ). 



Keilhau 9 ) og med ham senere Pettersen 10 ) og Hansen 11 ) 

 antog jo, at strandlinjerne var udgravet af svømmende 

 isflag, og det vikle visselig være at forbise selve kjends- 

 gjerningerne at fradømme denne theori enhver betydning. 

 De afrundede, opstikkende fjeldpartier i strandlinjerne kan 

 saa langt fra benyttes som bevis mod drivistheorien, at de 

 tvertimod er et meget sikkert mærke efter isens skurende 

 indfiydelse. Det er forresten mærkelig, at man her stilles 

 ansigt til ansigt med en modbevis- og bevisførelse, der er 

 f uldstændig analog med en tilsvarende med hensyn til roches 

 moutonnées, for hvis vedkommende jeg kun henviser til 

 min tidligere diskussion af samme 12 ). Naar man videre har 

 søgt at rykke i marken med beviser, hentede fra analoge 

 forhold ved den norske kyst nufortiden, som f. ex. Petter- 

 sen 13 ), saa er dette vistnok en f uldstændig rigtig fremgangs- 

 maade; men efter alt, som foreligger, tilhører jo de hoit- 

 liggende strandlinjer langs Norges kyst en tid mere arktisk 

 end nu, ja «the date of these rock-terraces probably goes 

 back into the glacial period» u ), og det bliver derfor ogsaa 

 mere tilsvarende at hente de analoge beviser fra nuværende 

 arktiske egne. Feilden og de Rance omtaler havisskuring 

 fra Smith's Sound 15 ), og jeg har selv i Smeerenbnrg Bay 



