10 Peter Annæus Øyen. 



Jeg har havt anledning til at undersøge dette erosions- 

 fænomen paa flere forskjellige steder, seet det optræde i 

 forskjellige former, alt efter de forskjellige forhold. I 

 Sjonghelleren fandt jeg den vandslidte overflade meget hem- 

 met i sin udvikling af de i gneisen optrædende talrige litho- 

 klaser. I Torghattens gneisgranit viste hnllets vægge paa 

 flere steder typisk skvulpeslidt fjeldoverflade. I en tildels 

 mere udvisket form finder man det samme fænomen i de af 

 glimmerskifer bestaaende vægge i Havlarsholet og Monsen, 

 hvorom mere senere. Det synes idethele at være de mere 

 haarde og massive bergarter, som leverer de mest typiske 

 former. Talrige lithoklaser hemmer den typiske udvikling, 

 idet den almindelige forvitring træder sterkere i forgrunden ; 

 det samme synes i høi grad at være tilfældet ogsaa ved 

 mere skifrige og løse bergarter, endskjønt man her paa sine 

 steder kan finde meget typiske former, naar den senere 

 denudation ikke har traadt for sterkt i forgrunden. 



At finde en benævnelse, der paa sin side med hensyn 

 til de vandslidte former med alle de forskjellige varianter 

 indebærer et saa adækvat udtryk som den af Saussure 25 ) 

 for de isskurede former indførte, er meget vanskelig, for 

 ikke at sige umulig. 



Glatte, afrundede i smaa som i store træk fremtræder 

 de vandslidte former med en overflade af et snart mere 

 lappet, snart mere buklet udseende, der ofte faar et nervet 

 og arret præg ved de talrige snart aareformede fordybninger, 

 snart mere kopformede eller skaalformede huller af større 

 eller mindre dybde, med mere ovalformede gjennemsnit eller 

 mere kredsrunde, hvorved de ofte faar et rent jettegryde- 

 udseende. Skulde man for disse meget vekslende erosions- 

 former, hvor ikke det regelmæssige præg spiller hovedrollen, 



