18 Peter Annæus Øyen. 



et eiendommelig! indtiyk at skue op gjennem den vide 

 «skorsten», hvis tversnit, skjønt noget uregelmæssigt i form, 

 kan sættes til ca. 10x6 m. Den høide, det her gjælder, vil 

 man kunne danne sig en forestilling om, naar man erindrer, 

 at hulens bund paa dette sted laa 138 m. o. h., og finder, 

 at Havlarsholet kommer i dagen i en høide af 150 m. o. h , 

 altsaa 15 m. under toppen af den til 175 m. o. h. opragende 

 Havlarstuva. Heroppefra leverer den nedenforliggende græs- 

 og skovklædte mark seet gjennem hullet et høist eiendomme- 

 ligt skue. Tyder end det fundne roche reniforme paa bræn- 

 dingens arbeide og dens indflydelse paa huledannelsen, saa 

 springer det meget snart i øinene, at paa dette sted har de 

 tektoniske forhold øvet en afgjørende indflydelse. Man ser 

 tydelig, hvorledes hulens kontur i alt væsentlig retter sig 

 efter et omtrent horizontalt liggende og tre steiltstaaende 

 lithoklassystemer; kun i mindre træk og udviskende har 

 vandskvulpet ligesom de senere virkende atmosfæritier øvet 

 sin indflydelse. 



Ved de to nu beskrevne huler har jeg gjort opmærk- 

 som paa, at tektoniske forhold maa betragtes som den for 

 deres udseende egentlig bestemmende faktor — at imidlertid 

 ogsaa andre faktorer maa være traadt til, er indlysende, og 

 af disse er allerede en omtalt. At senere forvitring har 

 øvet sin indflydelse, er i denne forbindelse af mere under- 

 ordnet betydning, hvor der er spørgsmaal om den egentlige 

 genese. I denne forbindelse vil det imidlertid være nød- 

 vendigt at stille sig de huledannende kræfter overhovedet 

 klart for øie. 



Den store rigdom paa huler langs Norges vestkyst har 

 tiltrukket sig megen opmærksomhed, og det allerede for- 

 holdsvis tidlig. Torghatten finder man saaledes f. ex. omtalt 

 af Pontoppidan 40 ), Hell 41 ), Thaarup 42 ). Neumann skrev sin 



