Skilbotn. 25 



opdæmmede indsøer — alt dette bliver det imidlertid en 

 detailundersøgelses-sag at udrede. Fra Tomoen angiver Mohn 

 en strandlinje paa østsiden 301' o. h. 79 ) og Corneliussen en 

 huledanuelse paa nordvestpynten 87 m. o. h. so ). Rekstad 

 angiver fra Holandsfjord strandlinjer ved Rendalsvik (102 

 m. o. h.), Enga (102 ra. o. li.), Braset (98 ra. o. h.) og Ho- 

 land (50 ra. o. h.) 81 ); hans forklaring af < strandlinjedannel- 

 sen» paa dette sted har jeg før gjort opmærksom paa. 

 Strandlinjerne i Holandsfjord har imidlertid allerede Geikie 

 tidligere gjort opmærksom paa: «the Norwegian fjord has 

 its sides marked by the line of a former sea-margin, about 

 250 feet above the present. This terrace winds out and in 

 among all the ramifications and curves of the fjord» 82 ). Og 

 fra Fondalsbræ fortæller Geikie videre, at «the high terrace 

 so marked along the sides of the Holands fjord enters this 

 valley, and extends on the mountain sides as far as, at 

 least, the foot of the glacier. Hence the gravelly plain and 

 the moraine mounds that separate the glacier from the 

 fjord are overlooked on either side by a raised sea-beach» 83 ). 

 Ved Glomfjorden omtaler Rekstad «en horizontal terrasse i 

 en hoide af omkring 75 m. o. h.» ved Vasdal — «dens 

 udseende tyder paa, at det er en morænedannelse», og lige- 

 saa omtales ved gaarden Glommen «tvende terrasselignende 

 moræner, den ene 66 m. o. h., den anden 108 ra.» 84 ). Efter 

 Rekstads egen udtalelse skulde altsaa i dette tilfælde strand- 

 moræner foreligge; den ubestemte beskrivelse giver heller 

 ikke anledning til nogen bestemt slutning, skjønt hoide- 

 forholdene taler sterkt for virkelige strandlinjer. Man ser 

 altsaa, at der paa den omhandlede strækning af den norske 

 kyst udhæver sig et ganske bestemt straudlinjeniveau i høi- 

 den 100 — 110 m. o. h. De forholdsvis faa og ikke absolut 

 nøiagtige maalinger tillader ikke at drage nogen bestemt 



