26 Peter Annæus Øyen. 



slutning med hensyn til linj ernes horizontalitet eller ei. 

 Under dette niveau følger da flere lavere. Et træk af sær- 

 lig betydning er, at der ved flere huledannelser viser sig 

 sikre mærker efter brændingens arbeide indtil omtrent 30 m. 

 over den høieste strandlinje. 



Ganske lignende forhold, som de nu her paapegede, 

 finder man ogsaa paa andre steder, f. ex. i omegnen af 

 Trondhjem. Chambers omtaler jo her «a terrace of ero- 

 sion, on the face of the cliffy hill to the west of the city 

 — — — it extends for miles along the face of the hill, at 

 one uniform elevation», som han da ved nivellement be- 

 stemte til 522 «feet» o. h. 85 ). Denne linje er saaledes ikke 

 blot beskrevet og maalt efter den af Kjerulf angivne dato 86 ), 

 men ogsaa før. Jeg har ved et besøg paa stedet havt 

 anledning til selv at unclersøge en del af denne Ilsvikens 

 berømte strandlinje, og Chamber's beskrivelse er meget 

 træffende: «on near inspection, we find a deep cut into 

 the almost horizontally disposed slate-rocks, with a ledge, 

 flat though rough» 87 ). Der tindes imidlertid paa dette sted 

 ikke blot en, men to linjer. Ilsvikens to strandlinjer blev 

 beskrevet af Kjerulf 88 ), deres høide af Mohn bestemt til 

 respektive 512 og 569 fod 89 ), og ved senere nivellement 

 fandt kaptein Sejersted respektive 161,] og 177,8 m. 90 ). 

 Mohn siger, at Ilsvikens strandlinje er horizontal, og at den 

 nedre linje, hovedlinjen, viser sig horizontal i flugt med den 

 horizontale afsats i Sverresborg 9L ): Men i nærheden findes 

 ogsaa en hel del lavere terrasser. Hugh Miller angav den 

 ovre linje til 580 «.feet» o. h., svarende til den i Norge 

 almindelige «marine limit», og meddeler videre, at «above 

 the Bay of Leangen, two miles east of town and river, and 

 far beyond all erosive influence of the latter, thirty of these 

 lines were mapped one above another in the first 300 feet 



