Strandlinjer i Gudbrandsdalen. 



Med ottiaarene begyndte en livligere diskussion af de 

 skandinaviske seter. Det kan i denne forbindelse ogsaa 

 raærkes, at Bl ytt 1880 saa en strandlinje paa Tønsæt og 

 udtaler om samme: «Vielleicht ist dieselbe eine Süsz- 

 Avasserbildung aus der Eiszeit, vielleicht inter- oder prii- 

 glacial» 21 ). Högbom beskrev strandlinjer fra Jemtland 22 ) 

 og gav senere fortsatte bidrag til den samme egns strand- 

 linjegeologi med hidhørende literaturoversigt 23 ). Hansen gav 

 1885 en beskrivelse af strandlinjer i Østerdalen, men angav 

 desforuden ogsaa lignende fra Sel, Vaage og Lesje 24 ). 

 Hansen hævdede den glaciallakustrine theori ved «sammen- 

 hængende bræmasser, der skyder bræer op gjennem alle 

 dalene» 25 ). At hævde en saadan forskjel, som Hansen 26 ) 

 synes at ville gjøre, mellem denne theori og den af Agassiz 

 opstillede er neppe gjørlig; thi man kan ved talrige exem- 

 pler fra Grønland, Himalaya og Alperne paavise en række 

 af overgangsformer — at man har is som opdæmmende 

 faktor er i dette tilfælde det afgjorende; den kvantitative 

 forskjel er af mindre væsentlig betydning, og det vil her 

 være tilstrækkelig i saa henseende at gjøre opmærksom paa 

 de instruktive exempler fra Martellthal 27 ) og Alaska 28 ) 

 ligesom ogsaa de norske forekomster 29 ). 



Der udspandt sig nu efterhaanden en diskussion mellem 

 Blytt, Hansen og Reusch angaaende Østerdalens og Gud- 

 brandsdalens seteforekomster, en diskussion, som for en stor 

 del førtes i «den Naturhistoriske forening» (Kristiania). I 

 et møde 25 januar 1886 holdt Reusch her et foredrag 

 om Gudbrandsdalens seter 30 ). Naar der imidlertid i refe- 

 ratet af den paafølgende diskussion her siges, at Blytt 

 erklærede sig enig i Hansens theori 31 ), saa maa dette bero 

 paa en misforstaaelse fra referentens side; thi Blytt har 

 mundtlig meddelt mig, at han aldrig har været enig i Han- 



