Strandlinjer i Gudbrandsdalen. 9 



hearing from himself that the appearances I described 

 have often been seen by him on the sides of existing gla- 

 ciers — I feel persuaded that the theory of their formation 



by water must be abandoned, and that they must be con- 

 sidered to be the true morains of ancient glaciers» 41 ). Man 

 ser altsaa, at den store bræforskers navn staar i en noksaa 

 nær indirekte forbindelse ogsaa med denne theoris oprindelse. 

 Efter den historiske oversigt over kjendskabet til Gud- 

 brandsdalens seteforekomster skal jeg saa gaa over til at 

 betragte disse noget mere detalj eret. Som allerede ovenfor 

 nævnt har jeg ved en tidligere anledning omtalt sete- 

 forekomster syd for Rosten og skal derfor nu forbigaa disse. 

 I forbigaaende skal dog opmærksomheden henledes paa det 

 skille, som dette pas danner mellem to omraader, inden 

 hvilke de løse aneiringer optræder paa en meget forskjellig- 

 artet maade. Nu maa man naturligvis ikke forbise, at for- 

 holdsvis nyere denudation, elveudgravning og jordskred 

 f. ex., paa sine steder kan have ovet en betydelig indfly- 

 delse; men dette vil dog altid kun være rent lokalt — det 

 kunde i denne forbindelse være tilstrækkelig at mincie om 

 den store flom, der i aaret 1789 anrettede saa store øde- 

 læggelser i Østerdalen 42 ), Gudbrandsdalen 43 ) og Valders 44 ). 

 Ved Øvrebø (sydvest for Laurgaard, Rosten) hæver sig 

 over de for sin Cicuta virosa bekjendte, flade og myrlændte 

 strækninger endel grushauge med tildels af rundede stene, 

 blandet med sand og 1er; morænegruset synes altsaa paa 

 dette sted sikkert. Den tildels bastionagtige forekomst 

 kunde imidlertid ogsaa henlede tanken paa terrasseclannelse. 

 Det rykkedes mig ikke at finde noget snit i disse grus- 

 masser; men en mand paa Øvrebo fortalte mig, at under 

 den brugte jord er her det grove grus almindelig udbredt, 

 og naar man ved dybgravninger gaar længere ned, finder 



