Strandlinjer i Gudbrandsdalen. 11 



af stor betydning. Det er derfor sandsynlig, at de eien- 

 dommelige strukturlorhold med de talrige lithoklaser i Rostens 

 konglomerat for en stor del har lettet elvens gjennembry- 

 dende arbeide. 



Umiddelbart nord for Rostensnevringen optræder saa 

 med engang svære grusmasser i bastionagtige terrasser. De 

 er især udviklet i flere mere eller mindre adskilte trin paa 

 dalens vestside. I et grus tag paa den vestre side af veien 

 saaes her etsteds et snit, der viste en udpræget lagning i 

 grusmassen med svagt mod nord faldende lag. Lagene har 

 høist forskjellig tykkelse, fra centimetertykkelse til et par 

 decimeter. Bestanddelene er snart sand, snart ganske fin 

 og snart blandet med indtil ertestore stene; snart haves lag 

 med indtil centimeterstore stene, og snart forekommer ogsaa lag 

 med noget større, afrundede stene, hvor det imidlertid ikke 

 lykkedes mig at paavise nogen isskuring. Derefter sees en 

 tilsyneladende horizontal, men ganske kort terrasse ved 

 Rusten paa elvens østside; den tyve-tredive meter over 

 elven liggende terrasse danner grundlaget for gaardens dyr- 

 kede mark og ligger noget lavere end den næste paa Lau- 

 gens vestside optrædeude terrasse, der synes sammenhæn- 

 gende og derfor i niveau med den kupperede morænemasse 

 ved Brændhaugen. Herfra finder man saa videre mod nord 

 dalbunden opfyldt af betydelige morænemasser, tildels ter- 

 rasseformig udviklet: først en terrasse paa vestsiden, saa en 

 noget hoiere paa østsiden og derpaa igjen paa Laugens vest- 

 side et endnu noget høiere terrassetrin, der strækker sig 

 helt frem til Ilken 47 ). De her beskrevne grusafleiringer er 

 tildels meget uregelmæssige i overfladen — det er den 

 kupperede bundmoræne, det denuderede terrasseterræn, og 

 grustag blotter paa flere steder en utydelig lagning. De 

 maa holdes skarpt ud fra de hoitliggende. 



