Strandlinjer i Gudbrandsdalen. 15 



Langs Lesjeskogs våndet ser man ingen strandlinjer; 

 men derimod antyder endel flade, tildels myrlændte stræk- 

 ninger, endel lave, uregelraæssige terrassedannelser og vand- 

 slidt grus i dalbunden langs våndet dettes tidligere, høiere 

 vandstand. 



Ved Raumas udløb af Lesjeskogs våndet optræder i den 

 flade, fordetmeste overclækkede dalbund paa flere steder fast 

 tjeld næsten ud til elven paa begge sider. Morænegruset 

 synes tildels vandsliclt og terrænet for en stor del myrlændt. 



Naar man fra nordostsiden af Jettafjeld følger disse 

 strandlinjer op til Lesjeskogs våndet, f aar man et umiddel- 

 bart indtryk af, at de maa være horizontale. Til dette 

 resultat kom ogsaa Chambers : «when examined with a cor- 

 rect instrument from its own elevation ou the opposite side, 

 it is proved to be for a great way truly horizontal» 50 ). 

 Fra Domaas og Holaker har jeg selv havt anledning til at 

 undersøge disse linjers horizontalitet. Den korte tid, som 

 stod til min raadighecl, gjorde rigtignok, at undersøgelsen 

 ikke blev saa nøiagtig, som den burde; men den nivellerede 

 theodolit viste dog, at deres afvigelse fra den horizontale 

 linje i ethvert fald maa være meget liden, om der over- 

 ho vedet er nogen. Den af Reusch 51 ) og Hansen 52 ) førte 

 diskussion om disse linjers heldningsforhold maa befragtes 

 som frugtesløs, saalænge den kun er knyttet til et veinivelle- 

 ment, et foreløbigt jernbanenivellement og maalinger med 

 aneroidbarometer; er saa dertil ikke i tilbørlig grad taget 

 hensyn til linj ernes ujevne karakter og til den omstændig- 

 hed, at der foruden de to hovedtrin ogsaa optræder bitrin, 

 saa er derved saa mange muligheder anbnet, at enhver for- 

 sker af maalingerne næsten kan faa udbragt det for en 

 opstillet theori nødvendige. 



