16 Peter Annæus Øyen. 



At man her har strandlinjer for sig, turde efter det 

 foregaaende være incllysende nok. Der bliver ikke spørgs- 

 maal om rækker nedgledne fra fjeldsiderne, og der bliver 

 ikke sporgsmaal om gjenstaaende rester af en dalfyldning. 

 Strandmorænetheorien finder i dette tilfælde ingen anven- 

 delse — jeg har havt anledning til at se mange strand- 

 nioræner, saavel under dannelsen ved nu existerende bræer 

 som fuldt udviklede efterladt af tidligere, men ingensteds 

 saa jeg en strandmoræne med et profil som det fra linjen 

 mellem Ilken og Toftebergene skematiserede. Forekomsten 

 af den fine' sandblandede, i tydelige lag optrædende 1er 

 taler for afsætning i stillestaaende vand. 



En nøiagtig nivellering af disse linjer vilde derfor være 

 meget interessant, da den vilde kunne konstatere visse eien- 

 dommeligheder i jordskorpens bevægelse paa dette sted. 



At man har at gjøre med en lakustrin dannelse og ikke 

 en marin, tør ligeledes efter det foregaaende ansees godt- 

 gjort. Vigtigere er imidlertid spørgsmaalet om denne laku- 

 strine dannelses udstrækning og om aarsagen til en lakustrin 

 forekomst paa et sted, hvor det opdæmmencle materiale er 

 saa sporløst forsvundet som her. 



Efter det foregaaende optræder strandlinjerne først et 

 stykke nord for Rostensnevringen. Denne selv er glacial, 

 og der findes ikke spor efter betydeligere løse afleiringer, 

 som senere kunde være borteroderet af rindende vand — 

 det eneste mulige som sperring paa dette sted er is. Paa 

 denne maade vilde man her faa en indsø, der, saalænge den 

 sperrende bræ rak til, vilde søge sit afløb over vandskillet 

 mod nordvest, men tømmes forholdvis hurtig, naar for- 

 andringer i de klimatiske forhold medførte bræens tilbage- 

 gang. Om denne bræ var af mere lokal art, eller om det 

 muligens var en udløber mod sydvest af den store brærest, 



