Mærker efter istiden i Gudbrandsdalen. H 



Det betydeligste morænefelt heroppe har vi ved vand- 

 skillet. Det begynder ikke langt fra skydsstationen Holsæt 

 og strækker sig efter dalforet til gaarden Bryggen ved 

 Lesjeskogens vand, saa den samlede længde bliver omtrent 

 16 km. Paa denne strækning ligger der morænehaug ved 

 morænehaug, og vi maa følgelig slutte, at iskanten har holdt 

 sig længe her. Mest typisk er morænepartiet ved Lesje- 

 værk udviklet. Her bestaar morænehaugene af grus og 

 runde stene, sjelden større end et mandsloft, og flere af 

 disse hauge rager omkring 20 m. op over de omliggende 

 dele af morænen. Lesjeskogens vand er opfyldt af holmer, 

 og disse er alle uden undtagelse, saa vidt jeg kunde se, 

 morænehauge. Paa flere steder i dette morænelandskab er 

 der flade furumoer, hvor gruset ofte viser lagning og med 

 enkelte større blokke inde i den lagede masse. Flerheden 

 af dem ligger omkring 630 m. o. h. 



Flytblokke. 



De fremmede blokke, som findes spredte om, giver i 

 forbindelse med skuringsstriberne den sikreste veiledning til 

 bestemmelse af ismassernes bevægelsesretning. Nedenfor vil 

 jeg anføre en del iagttagelser af fremmede blokke fra denne 

 trakt. 



Opef ter Laagendalen fra Brændhaugen til Dombaas lig- 

 ger der blokke af Rustens konglomeratartede kvartsit, alt- 

 saa et utvetydigt vidnesbyrd om, at bevægelsen her har 

 gaaet opefter dalen. 



Blokke af lys granit er heller ikke sjeldne i denne del 

 af dalen. Om de stammer fra granitgangene i Jettafjeld x ) 

 eller fra Dovres granit, er ikke let at afgjøre med sikkerhed. 



1 ) Confr. Kjeruf, Det sydlige Norges geologi pag. 25. 



