Mærker effcer istiden i Gudbrandsdalen. 17 



nedre danner her en bred flade, hvis indre parti er dækket 

 af en mængde store blokke, medens dens forreste del hoved- 

 sagelig bestaar af grus. 



Disse to terrasser ender i vest mod en berghammer, 

 paa hvis anden side der igjen begynder en terrasse omtrent 

 ligeoverfor Holaker. Den strækker sig vestover gjennem 

 Bolien et godt stykke. Jeg gik 2,5 km. langs denne terrasse 

 fra dens østre ende, idet jeg hyppig aflæste barometret. 

 Det steg paa denne strækning i lobet af 1 time og 10 min. 

 0,6 mm. Paa samme tid steg stationsbarometret paa Dombaas 

 i 6 timer 2,6 mm., hvilket giver i 1 time og 10 min. 0,5 mm. 

 Heraf kan vi se, at terrassen paa disse 2,5 mm. er saavidt 

 horizontal, saa der ikke med aneroid kunde paavises nogen 

 heldning. Dens høide over havet er 674 m. Dens østlige 

 del ser ud som en sidemoræne med flere store blokke; 

 blandt disse kan nævnes en vældig kantet granitblok og en 

 af gneis. Fig. 3 A viser et skematiseret tversnit af dette 

 parti af terrassen. Længere mod vest bliver den bredere, 

 dens forreste kant, der væsentlig bestaar af grovt grus, 

 rager lidt op, og indenfor denne er der en myrstrimmel. 

 Fig. 3 B giver et skematiseret tversnit af denne del. Det 

 vestligste af den strækning, jeg tilbagelagde, har form af en 

 grusryg, der enkelte steder breder sig ud og forgrener sig 

 til to eller flere rygge. Fig. 3 C giver et skematiseret 

 tversnit af dette parti. 



Ved det nederste af Lora har man mægtige terrasse- 

 formige afleiringer af sand, der af elven er ført nedover fra 

 de betydelige moræner, som ligger høiere oppe i Lordalen. 

 Her er to udprægede terrassetrin, et ved 632 m. o. h. og 

 det andet ved 658 m., men laget sand forekommer op til 

 700 m. o. h. Bortover Lesjeskogen fra Kise til Lesjeværk 



