18 Om nogle gamle Strandlinier. 



paa Forhaand at afgjøre, om denne var kontinuerlig eller af- 

 brudt, jævn eller ujævn. 



I ovenomhandlede sporadiske Linier ville muligens Nogle 

 finde et Argument for en sekulær Ebbe og Flod i Verdens- 

 havet, medens Andre deri ville se et Bevis for en jævn, lang- 

 som Hævning af et Parti af Jordens faste Overflade, hvortil 

 der kunde synes at være en fortvarende Grund, forudsat at 

 , Jordskorpen ved en langsom Afkjøling, med eller uden Kry- 

 stallisation indentil, bliver for trang for det ildflydende Indre, 

 som da selvfølgelig kom til at øve det største Totaltryk udåd 

 mod de fladtrykte Polaregne, og saaledes arbeidede paa at give 

 Jorden en fuldkommen Kugleform. Hermed stemmer vistnok 

 ikke, at Grønland i de sidste Aarhundreder har været i lang- 

 somt Synkende. 



Hvis der gives noget Middel, ved Hjælp af hvilket man 

 kan komme ud over dette de forskjellige Formeningers Sta- 

 dium, saa maa dette Middel være, at man med den størst 

 mulige Nøiagtghed undersøger, hvorledes Linierne ligge med 

 Hensyn til Horizonten, og hvor høit de ligge over Havet, 

 hvilken sidste Undersøgelse naturligvis maa gaa ud fra et be- 

 stemt Niveau nede paa Stranden, dette være nu middels Flod, 

 middels Ebbe eller Midten mellem Begge. x\t bestemme dette 

 Niveau med tilstrækkelig Nøiagtighed bliver imidlertid et Ar- 

 beide, der kræver Tid og mange Arbeidere. 



I Forbindelse med Foranstaaende bringes i Erindring, at 

 naar man paa et tilstrækkeligt Antal af hensigtsmæssigt valgte 

 Punkter paa vor Kyst i den faste Klippe huggede Mærker i 

 en given Vertikalafstand fra det ene eller det andet af be- 

 meldte Niveauer, saa gav man Fremtiden et Middel, hvorved 

 den kunde komme til Kundskab, om den gjensidige Stilling 

 mellem Hav og Land herefter er foranderlig eller uforanderlig, 

 og i første Fald om Forandringen til forskjellig Tid og Sted 

 er ligestor eller ikke. 



