Amund Helland. 121 



være meget store; igjennem Bræerne som gjennem Indlandsisen 

 soger om Sommeren Elve ned gjennem Mouliner til det faste 

 Fjeld, og gjennem Moulinerne og Sprækkerne og gjennem de 

 ved Elvene under Isen frembragte Kanaler maa der om Vinte- 

 ren, da Temperaturen er omkring Grader i selve Bræen, og 

 meget under Gerader i Luften, finde Sted en livlig Veirvex- 

 ling, saa at det under Bræen paa det faste Fjeld strømmende 

 Vand af Grader overalt fryser og løsbryder, hvor den kolde 

 Luft strømmer ned. Efterhaanden som det løsbrudte Materiale 

 skurer paa Fjeldet, fremkommeij* mere og mere Skuringsmateriale ; 

 Elvene bortskaffer efterhaanden dette, men forøger det sandsyn- 

 ligvis ogsaa tildels, nemlig hvor de rindende Vande ved sin 

 kemiske Virksomhed har optæret og løsnet Stumper og Stykker 

 af Fjeldet efter Sletter og Afløsningsflader. Hvuken der er den 

 virksomste af disse Agenter er vanskeligt at afgjøre; i denne 

 Forbindelse er det os tilstrækkeligt, hvad der er iagttaget og 

 kan sees til Exempel, der hvor Bræen IJmiatoi'fik ender med 

 en lodret Kant i Vandskorpen ved Umanaksfjorden, nemlig, at 

 Bræen hviler paa Masser af Skuringsmateriale. Tænkes Bræen 

 fortsættende sit Arbeide, saa vil der fremkomme : først en større 

 Strækning af Fjorden udfyldt med løse Älaterialier, hvilke Mas- 

 ser, om Landet stod høiere, vilde danne en Terrasse ; videre vil 

 der fremkomme en Moræne, og endelig fordyber Bræen under 

 det fortsatte Arbeide sit Underlag. At det løse Slam kom- 

 mer ud under Bræen og udfylder Fjorden i en betydelig 

 Udstrækning kan ikke være . Gjenstand for Tvivl, og lige- 

 saalidt kan det betvivles, at Bræen skurer paa sit Underlag, 

 og derved borttager Dele af Underlaget; men at Dalbunden 

 fordybes stadigt, naar der stadigt tåges Sten fra samme, 

 kan heUer ikke være Gjenstand for Tvivl. Spørgsmaalet 

 om, hvormeget Naturen i Tidernes Løb har udrettet ved 

 dette Arbeide, bliver da tilslut et Spørgsmaal om Tiden. 

 Men Tiden kan kun maales efter det udførte Arbeide og Ar- 

 beidsmaaden; man kan ei omvendt slutte sig til, om Naturen 



