134 



Om Tællinsen af de røde Blodlesemer. 



Og med spændt Opmærksomlied, ville Afvigelserne i Tællingen 

 af 200 — 400 Blodlegemer være meget ringe ; de overstege i mine 

 Forsøg sjeldent ^ pCt. og yderst sjeldent 1 pCt. Disse Afvi- 

 gelser afhang neppe af Unøiagtiglied ved Tællingen; de ere, 

 som jeg tror, væsentligen betingede deraf, at det ikke sjeldent 

 varer længere Tid, inden Blodlegememe komme fuldstændigen 

 til Ro, saa at enkelte af dem kunne have skiftet Plads fra 

 den ene Tælling til den anden. 



2. Man tæller paa forskjellige Steder afKapillær- 

 røret i en og samme Længde. Man vil da finde større Diffe- 

 rentser. Efter Malassez bør disse ikke beløbe sig til mere end 

 2 'à 3 pCt. og ban tilføier, at, hvis de ere større, bar man beri 

 et Bevis for, at Forsøget er faldet ubeldigt nd, og at en ny 

 Prøve er nødvendig. Afvigelserne ere effcer min ikke ringe 

 Erfaring ofte større, uden at man kan paavise nogenFeil. Jeg 

 bar sammenstillet Resultatet af Tællingerne af 274 Blodprøver 

 hos Hunde. Hver enkelt Prøve blev sædvanlig tællet paa 3 

 forskjellige Steder af Røret, undertiden paa 2 eller 4 og enkelte 

 Grange endogsaa paa 5 Steder; det samlede Antal Tællinger 

 beløb sig til 694. De enkelte Tællingers Afvigelse fra det for 

 hver Blodprøve fundne Middeltal var gjennemsnitlig 2,2pCt. (og 

 Differentsen af de to største Afvigelser i Tællingen af hver enkelt 

 Blodprøve var i Grjennemsnit 4,9 pCt. af Middeltallet). ^) Den 



') Jeg kan her for Rummets Skyld ikke anføre samtlige Tællinger men vil 

 blot indskrænke mig til et Par Exempler. 



