Karl Pettersen. 213 



skifer og renere glimmerskifer, der danner fjeldpartiets lioved- 

 bestand. 



Profili-ids fig. 4, der er trukket fra gaardeu Løding ved 

 Hopbotten i nord-nordostlig retning op imod det her opstigende 

 højfjeld, vil tjene til nærmere at belyse forholdene her: 



a) fra stranden opover mægtige lagrækker af graalighvid körnig 

 kalksten. Strøgretning 10", fald vestligt. 



b) Glimmerskifer, der hyppig gjennemsættes af ligeformige 

 masser af graalighvid granit. 



c) Længere frem i profilet sees' den granitiske lejeformig frem- 

 brydende sten i dagen at skyde frem i pladeformige masser 

 og saaledes dække skikthovederne af de temmelig stejlt- 

 staaende lagrækker af glimmerskifer ligesom ogsaa af den 

 körnige kalksten. Dette er de sidste kalkstenslag i lag- 

 rækken — fra nu af optræder alene glimmerskifer østover, 

 dog fremdeles i hyppig vexling med granitiske lejeformige 

 dannelser, men nu med østligt fald. Glimmerskiferen er 

 her temmelig mild med mørk glindsende glimmer som tem- 

 melig forherskende bestanddel og hyppig indfældt med røde 

 granater. Man er nu naaet op over afhænget af det egent- 

 lige højfjeld, og saavidt der kan sees nedenfra er forholdet 

 op over til øverste top af disse mægtige fjeldmasser ganske 

 ensartet med det, der træder frem opover de nederste af- 

 satser. Spørgsmaalet er her om punktet y i profilet angiver 

 en formationsgrændse. At glimmerskiferen med kalkstens- 

 indlejningerne er at indordne under Tromsø glimmerskifer- 

 gruppe maa ansees som utvivlsomt. Grlimmerskiferen op- 

 over liøjfjeldet er vistnok endnu ikke gneisartet, og den 

 afvigende faldviukel østenfor og vestenfor det granitiske 

 parti ved punktet y kan vel i saa henseende ikke beret- 

 tige til nogen afgjørende slutning hverken i den ene eller 

 anden retning. Men den omstændighed, at højfj eldet her i 

 orografisk henseende danner en del af et sammenhørende 

 ensartet bygget fjelddrag, der mod Sørfolden bygges af 



