216 Saltens geologi. 



lede lialvø mellem Salten og Sørfoldens yderparti vil antagelig 

 ogsaa afgive i fiere retninger et ret interessant nndersøgelsesfelt. 



Den her omhandlede gneis- af deling, der træder frem i 

 proj&lridserne 1 og 2, er som ovenfor nævnt nært knyttet til 

 gneis-granitiske dannelser, der dels kunne optræde i mer eller 

 mindre underordnet forhold dels ogsaa som mere selvstændige 

 partier. 



Den her optrædende granitiske bjergart viser sig i dagen i 

 regelen med hvid eller graalighvid farve og dannes af hvid 

 orthoklos, hvid til vandklar kvarts og mørk magnesiaglimmer, 

 men ofte ogsaa sølvhvid kaliglimmer. 



Over de strax udenfor Bodø liggende smaaøer Burø, Ny- 

 holmen og Hjertø. træder saaledes gneis-granitiske partier frem 

 mellem lagrækker af haard glimmerskifer, der i tilfælde af 

 sondring mellem gneisen og Tromsø glimmerskifergruppe nærmest 

 maa blive at henføre til gneisafdelingen. 



Over Burø stikker glimmerskiferen frem i strimler langs 

 strandlinjerne langs øens østlige og vestlige side — langs den 

 østlige side i vexliiig med granitiske lag. Strøgretningen er 

 paa begge sider 40 à 50^ med 60*^ vestligt fald. Forøvrigt 

 daimes den lave øes faste fjeldgrund af granit. Graniten op- 

 træder saaledes her som et ret mægtigt leje samtidig som tynd- 

 lagede granitiske partier iindes vexlende med glimmerskifer i 

 den smale skiferstrimmel ved stranden. 



Den granitiske bjergart træder her frem som et mellemled 

 mellem gneis og granit — med en udpræget parallelstruktur og 

 hyppig gjennemsat af kløfter, der stryge i samme retning som 

 foliationsfladerne. 



Nyholmen er paa det nærmeste bygget af den sanune 

 gneis-granit, der langs den vestlige side bryder frem langs eu 

 tynd strimmel stejltstaaende lagrækker af haard glimmerskifer. 

 Strøgretning 40", fald stejlt vestligt til vertikalt. Det samme 

 forhold træder frem over den omkring 350 fod høje Hjertholm. 



