218 Saltens geologi. 



halvdelene er skarp. Den saaledes baandrise vexel af stærk 

 glands med mat overflade giver bjergarten her et ofte ret pragt- 

 fuldt præg. 



Den omki'ing 600' liøje Hjertø — der ligger midt i udløbet 

 af Nordfolden, er bygget af gneislag i hyppig vexel med gneis- 

 granit. Renere granit optræder her tildels i ret mægtige bænke 

 og i fremspringende kupper, men i det hele i saadan vexling 

 med" gneisen, at gneis og granit her utvivlsomt maa danne dele 

 af et og samme oprindelige hele. Graniten er her rigt indfældt 

 med røde granater. 



Strøgretningen over Hjertø er adskillig variabel — i regelen 

 nord-sydlig med vestligt fald. 



Ved Stavnes vexler gneisen hyppig med granitiske partier, 

 der her træder lejeformig frem. Gneisens strøgretning lO*' med 

 vestligt fald. 



Med undtagelse af de gangförmige dannelser ved Bodø 

 ligesom muligens ogsaa Skejstindens og Rørstads granit ere de 

 øvrige her omhandlede granitiske dannelser at indordne under 

 kyststrækningens gneis-granit. 



I mægtigere masser træder gneis-graniten frem i Skots- 

 tindens drag ud mod Grøtø, i den store halvø fra Dragejdet 

 ndover Hammerø og fremdeles over halvøen mellem Stedfjord 

 og Efjord. Ogsaa Tjeldelandet ved den sydlige side af Ofoten 

 er bygget af g-neis-granit. 



2. Tromsø glimmerskifergmppe (hnronisk) 



danner fjeldgrunden over forholdsvis anseelige vidder i strøget 

 meUem Ofoten og Saitenfjord. Halvøen meUem Salten- og 

 Skjærstadfjord samt Sørfolden ligesom ogsaa halvøen mellem 

 Sørfolden og Nordfolden med Mørkes vikfj orden er med fradrag 

 af de strøg, hvor de foromhandlede gneis- og gneisgranitiske 

 dannelser træde frem, paa det nærmeste helt og holdent byggede 

 af glimmerskifer. Det samme er tilfældet med halvøen mellem 

 Nordfolden og Sagfjord. Inden Kjøldraget er glimmerskifer- 



