E. Münster. 241 



sidste Fortrinet, er naturligvis bygget paa Forudsætningen om, 

 at Stenene ere ensartede kemiske Legemer. Yel kar man 

 ikke været uopmærksom paa, at Metallerne Bly (Rammelsberg) 

 og Kobber (længe bekjendt) mekanisk kunne være indlemmede 

 i Stenen, dog synes det, at man i det Hele taget kar anseet 

 Produktet for bomogent. Hvad egentlig Stapff mener med sin 

 Yttring i Berg- und Hüttenmänniscbe Zeitung 1859 S. 299 

 «Yiele Erscbeinungen beim Scbmelzen deuten darauf hin, dass 

 man Steine von der Zusammensetzung xE^^S + yRS (worin B, 

 bauptsäcblicb Eisen, Nickel, Zink, weniger Kupfer und nickt 

 Blei) mit Beckt als (x + y) BS + xB betrachten darf» , er mig 

 ikke klart, tki bar en Sten Sammensætningen xB^S + yBS, saa 

 kan den ikke kave Sammensætningen (x + y) BS + xB og 

 omvendt. 



Jeg vil ker søge at vise, at den Betragtning, at Stenen er 

 et komogent Legeme maaske kun undtagelsesvis er rigtig, og 

 saaledes den kemiske Elementærsammensætning af Produktet 

 ikke er ene afgjørende for dens Constitution. Det første, jeg i 

 saa Henseende vil gjøre opmærksom paa, er kvad man med 

 Øiet kan iagttage. 



Slaar man dette Hytteprodukt itu, saa viser Bruddet, 

 om dette end med Hensyn til Formen kan være forskjelligt, 

 ikke nogen Uligeartetbed i den sammenbængende Masse med 

 Hensyn til Farve og Glands. Blærerum saavel store som og 

 næsten mikroskopiske, dels tomme, dels gjennemsatte med 

 Kobbertagger, enkelte Spring (fine Sprækker) med anløbne 

 Sideflader børe jo til de meget kyppige Foreteelser ved Stenen, 

 men en Uensartetked som bos en eller anden Bergart som 

 Granit, Porfyr o. s. v. vil man ikke støde paa. Nogen Ligked 

 kar den med de i Naturen forekommende Svovlmetaller, men 

 den kyppige Forekomst af Blærerum i den og dens lidet giind- 

 sende Brud gjør Ligheden ikke meget stor. Dog faar man ved 

 at betragte den Indtrykket af, at man kar for sig en ensartet 

 Masse. 



