258 Om Hytteproduktet, Sten. 



den at løsrive Metalkornene eller Metalpartiklerne fra den faste 

 Forbindelse med den øvrige Masse. Ere nu Metalpartiklerne 

 yderst fine, saa maa Pulveret være ligesaa fint. Men i saa Fald 

 kommer ogsaa Adliæsionen imellem de enkelte Partikler til at 

 faa en saa stor Indflydelse, at saavel de paramagnetiske som de 

 ikke paramagnetiske Partikler følge Magneten. Dennes Til- 

 trækning af kver enkelt Metalpartikel er svag, og Tyngden 

 formaar ikke at holde igjen den øvrige Masse, da Pulveret 

 mangler den nødvendige Løshed. Man ser altsaa, at en nød- 

 vendig Betingelse for, at en Adskillclse kan finde Sted, er, at 

 Metaldelene ikke ere altfor smaa. Da der nu altid vil gives 

 en Del af dem, der er yderst fine, saa indsees, at det vil blive 

 vanskeligt at faa disse med, da Pulveret ikke kan gjøres og 

 ikke bør gjøres meget fint. Forudsat at Metaldelene ere af en 

 passende Størrelse og løsrevne fra den øvrige Masse, saa maa 

 man dog dels paa Grund af Adbæsionen, dels paa Grund af at 

 Metaldelene under Tiltræknings] rocessens Yoldsomked mekanisk 

 river med sig endogsaa forholdsvis større Dele af den øvrige 

 Masse, mangfoldige Gange gjentage den samme Operation med 

 det Pulver, som allerede ved Hjælp af Magneten har været 

 udskilt, naar en nogenlunde fuldstændig Adskillelse skal finde 

 Sted. Metaldelene blive dog altid bepudrede med Støv af den 

 øvrige Masse, hvormange Gange end Operationen gjentages. 



Man erfarer endvidere ved at betragte disse Tabeller, at 

 med Undtagelse af No. 15 alle de øvrige Nummere vise Para- 

 magnetisme, om end denne for Fleres Vedkommende er yderst 

 ringe. Det ligger derfor nær at opkaste det SpørgsmaaJ, om 

 det er sandsynligt at antage, at ogsaa i de Stene, hvori man 

 ilcke formaar at se metallisk Jern eller Nikkel, disse Metaller 

 dog ere tilstede i en for Øiet ubemærkbar Form. At dette 

 sidste gjælder delvis for enkelte Prøvestykker, er der ikke nogen 

 Grund til at betvivle, men at det ogsaa skulde være Tilfældet 

 med Stene, som besidde en saavidt stor Paramagnetisme som 

 No. 36 Blysten første Stengjennemsætning Altenau, No. 8 



