I 



E. Münster. 283 j 



I 



Skulde altsaa den forholdsvis større Mængde Kobber i Residuet \ 



end i den magnetiske Del skrive sig fra frit metallisk Kobber, 



saa maatte det Svovl, der er fundet ved Analysen, efterat det ■ 



antagne kemisk bundne Kobber har faat sin Part deraf efter 



Formelen CugS, forøvrigt tilfalde Jernet og Kobolten (Nikkelen). j 



En saadan Supposition kan kun være rigtig tu en vis Grad. Thi | 



at antage en større Mængde frit metallisk Kobber tilstede i E.e- j 



siduet, end at Jernet og Kobolten med Svovl kunde optræde som 



RS, kan dog ikke være tüladt, da dette vüde forudsætte, at J 



metallisk Jern og en høiere Jernsvovlforbindelse kunde optræde 



ved Siden af hinanden i Stenen. Ydergrændsen for Mængden , 



af frit metallisk Kobber bliver følgelig den, at Jernet og ] 



Kobolten optræder som KS. Af Analyserne faar man, at . ; 



E 



19.41 Jern behøver . 11.09 Svovl. 



0.17 Kobolt — . 0.09 — 



46.34 Kobber - . 11.69 - 



Sum 22.87 

 Ved Analyserne fandtes 23.46 



Overskud 0.59 — 



Fb 



17.835 Jern behøver . 10.19 Svovl. 



0.52 Kobolt — - 0.29 — 



46.18 Kobber — . 11.65 — 



Sum 22.13 

 22.65 



0,52 — 



Men 0.59, 0.60 og 0.52 Svovl fordrer respektive 2.34, 2.38 og 

 2.06 Kobber. Der kan saaledes ikke være mere end 3.44, 

 3.735 og 3.87 frit metallisk Kobber. Forholdet imellem Kobber 

 og Svovl kommer saaledes til at blive 



m r 



ikke under 



af Analyserne E 1.975 2.075 



— Fa 2.047 2.151 



— Fb 2.039 2.130 



Da man nu af aUe tre Analysegrupper har fundet, at 

 Forholdet imeUem Cu og S i den egentlige Svovlforbindelse er 

 anderledes i den magnetiske Del end i Residuet, saa kan an- 

 tagelig denne Anomali ikke forklares paa anden Maade, end at 

 der i Stenen foruden metallisk Jern (Kobolt) og Kobber samt 

 oxydiske Dele desuden optræder Svovlmetaller af forskjellig 

 Art. Det er sandsynligt, at der i Virkeligheden finder en større 



