406 Bidrag til det nordlige Norges Orografi. 



dannede et mod øst heldende skraaplan, med steilt afhæng fra 

 dets vestlige og tülige liøjest liggende kant. I sin «Übersicht 

 der Orographie Norwegens» udtaler P. A. Munch sig med 

 hensyn til landets fjeldbygning hlandt andet saaledes: «Man 

 vil strax se, at der her ikke kan være tale om fjeldkjæder. 

 Begrebet fjeldkjæde forudsætter dog altid tu begge sider noget 

 fladt og lavt, som indtager et større areal end fjeldet; det 

 fordrer tillige noget som man kunde kalde en ryg («eine 

 Scheideck»), som tillige danner vandskillet». Holder man sig 

 til det første punkt i disse forudsætninger, saa maa man vist- 

 nok indrømme at begrebet fjeldkjæde ikke ganske passer for det 

 omhandlede Kjøldrag; deitil er det masseagtige her for stærkt 

 fremtrædende. Derimod er det andet punkt i forudsætningen 

 her tilstede — nemlig en bestemt udpræget vanskü-linje og 

 dragets højpartier udspændte efter denne. Sproget har — saa- 

 vidt jeg ved — ikke nogen hævdet begrebsbetegnelse for et i 

 flere henseender saa ejendommeligt præget fjelddrag som det 

 her omhandlede. I ethvert tilfælde antages dog begrebet 

 fjeldkjæde at være det hvorunder forholdet nærmest kan søges 

 betegnet. ^) 



Kjøldraget i strøget fra Yattenbygden nordover til Kvæn- 

 angen vil i henhold til den her leverede fremstilling med faa 

 ord kunne karakteriseres saaledes: 



Langs efter den skandinaviske halvø rejser sig fra Yatten- 

 bygden i Salten nordover en fjeldmasse, der spænder sin højde- 

 ryg i nord-nordostlig retning og nærmest det vestlige afhæng 

 — i en afstand fra samme af mellem 2 à 4 mil. Langs denne 

 højryg er vandskillet at søge mellem den bottniske bugt og 

 Yesterhavet. Fra Ofoten nordover taber draget dette sit mer 

 eller mindre karakteristiske præg af en fjeldkjæde og gaar 



^) I en anmeldelse af Ed. Suess' af handling «Die Entstehung» der 

 Alpen» 1876, betegnes den skandinaviske halvøs fjeldbygning som 

 «eine continentale Massenerhebung». 



