Karl Pettersen. 409 



sydKge del af halvøen stryger i øst- vestlig retning et i liøj grad 

 vüdt men forholdsvis smalt landparti, der stiger op i en række 

 tildels spidse tinder — de saakaldte Titlvikhorn (eller Tütvik- 

 hom). Den mest bekjendte mellem dem er det fint byggede 

 Tütbom. Dette er vel ikke den højeste top inden draget — 

 en af de andre antages at naa nogle hundrede fod højere — 

 men danner dog paa grund af sin ejendommelige form et af de 

 mest fremtrædende punkter langs Vestfjordens indre side. 



Tilthornene naa antagelig op imod 3000'. I de i fjeldpartiet 

 indskaame kløfter og skar findes hyppige samlinger af sne og 

 tudels ogsaa is. Mod nord falder højpartiet ned mod et lavt 

 myret underland, der breder sig frem til halvøens afslutning 

 mod Tysnes og Korsnes. 



Tysfjordejdets kulmination antages at ligge omkring 3000' 

 o. h. eUer maaske endog derover. 



3. Børra 



danner et højt aasdrag — der dog neppe naar synderlig over 

 1500' — og stryger i øst- vestlig retning frem over den sydlige 

 del af den lille halvø, der stiger op vestenom det lave Præst- 

 ejde. Mod nord gaar Børra over i et myrlændt underland, der 

 afsluttes mod Vestfjorden mod handelsstedet Tranø. 



4. Havnsundsdraget. 



Den ret anseelige halvø, der skyder sig frem vestenom 

 Havnsundsejdet, stiger langs den vestlige side (o: langs Vest- 

 fjorden) op i et vüdtbygget fjeldparti, der opad afsluttes i en 

 række af tinder. Søndenfor det høje Dalsværejde (Dalsvær- 

 skar) rejser sig de to Vaagstinder og strax nordenfor nævnte 

 ejde den ejendommelig formede ubestigelige Hammerøtind. 

 Strax nordenfor denne, adsküt fra samme ved et dybere skar 

 stiger de to Havnsundstinder op omtrent paa halvøens midte og 

 i nærheden af dem de to Ekedalstinder, der afslutte det høje 

 fjeldparti mod nord. 



