410 Bidrag til det nordlige Norges Orografi. 



Vaagstinderne og Havnsundstinderne stige liøjest op mellem 

 disse toppe, men antages dog ikke at naa fuldt op tu Tilt- 

 hornets liøjde. Mod øst afsluttes fjeldpartiet i et videre 

 underland. 



Af de her nævnte ejder have Præstejdet og Hamsunds- 

 ejdet i en nærliggende tid rimeligvis dannet sundløb. Navnet 

 Hammerø, der den dag idag benyttes som et fæUesnavn for 

 Børras og Havnsunddragets halvøer, synes at antyde at dette 

 har været tilfældet endog saa langt ned som i den historiske 

 tid. Man behøver i saa henseende her heller ikke at ty til 

 forudsætningen om fjeldgrundens stigning. Ejdedannelsen er 

 her antagelig væsentlig at tilskrive sundløbets opgrunding 

 gjennem tilskylning af løst materialie. 



Tysfjordejdet ligger derimod højere. Den ovennævnte kul- 

 mination af omkring 300' er opgivet efter et blot løst skjøn og 

 kan saaledes muligens afvige adskiUigt fra det rette forhold. 

 Skidde dette tal imidlertid findes nogenlunde stemmende her- 

 med, maa ogsaa dette ejde ved glacialtidens afslutning have 

 dannet et sundløb. 



Til Hammerølandet maa endvidere blive at henføre øerne 

 Tanø, Finnø og Lundø. 



Tanø ligger midt i den lille fjord, der fra Vestfjorden 

 skyder sig i sydlig retning ned mod Præstejdet — meUem 

 Børras og Ulfsvaagsdragets halvøer. Øen danner et temmelig 

 højt aasdrag, der naar sin største højde i Tuva (Tuen). 



Finnø danner en større ø i Sagfjorden. Den har sin 

 længdeudstrækning fra v. mod ø. Den østlige del af øen er 

 højest og stiger op i et omkring 800' højt aasdrag. 



Lundø ved Sagfjordens udmunding danner et højt af gneis- 

 granit bygget ølånd, hvis højeste toppe antagelig naa op til 

 omkring 2000'. 



Engelø, der for største delen er bygget af lagrækker tilhø- 



