Karl Pettersen. 419 



en undergrund af saltvandsler, der paa sine steder træder umid- 

 delbart frem i dagen, men som oftest dog er dækket med vide 

 myrstrækninger. Fra bunden af Valandsf jorden breder sig end- 

 videre nordover et vidt, af lave aasdrag gjennemsat lavland 

 med langsom stigning nordover. MeUem disse aasdrag er særlig 

 at mærke Næverhougen med sine mægtige nedlag af jernmalm 

 (rødj ernsten indblandet med magnetjern). En række af større 

 og mindre ferskvandssøer — samtlige med udløb tu Valands- 

 1^ orden — ligge udstrøede over dette lavland. Den nordligst 

 liggende af disse er Sætervand med udløb til Halsvand og 

 Hømmervand. Længere syd — mod den vestlige side af Næver- 

 bougen — - ligger det anseelige Grøvlevand. Fra den nordre 

 del af dette underland, hvor det gaar over i bøjfjeldet, fører to 

 dybere fjeldskar med en kulmination, der neppe naar tøjere 

 end omkring 1000' o. la.., over til Sørfolden — det østlige skar 

 fra det nysnævnte Sætervand over til handelsstedet E,øsvik ved 

 Sørfolden, et vestligere over til gaarden Kaarsvik, ligeledes ved 

 Sørfolden. Ved disse to ejder og det omhandlede lavland 

 kan fjeldpartiet over dette landstrøg sondres i følgende 3 under- 

 afdelinger: 



a. Dypviksdraget 



mellem Fuskejdet paa den ene, og Røsvikskaret med Næver- 

 hougens lavland paa den anden side. 



Dette drag danner en lavere fjeldryg, hvis højest liggende 

 punkter antagelig neppe naar over 16 à 1700'. Mod Sørfolden 

 falder draget ned med temmelig stejlt afhæng. 



ß. Sætervandsdraget 



danner det lille fjeldparti mellem Røsvikskaret og Kaarsvik- 

 skaret. Det stiger temmelig stejlt op fra Sætervandet, men 

 falder med langsommere held ned mod Sørfolden. Det har en 

 højde omtrent som foregaaende drag. 



