H. Geelmuyden. 451 



Wandt de 210 Kometbaner, er 0.00554 (dog- med nogen Usik- 

 kerhed), nemlig for den store Komet af 1843; men ogsaa den 

 staar temmelig isoleret, idet den næstmindste er 0.02601 for 

 Kometen 1865 I. Der er i det hele blot 8 Kometer, hvis 

 Periheldistance er mindre end 0.1. 



Undersøges altsaa de Kometer, som i Løbet af et Omløb 

 modtage mest og mindst Varme fra Solen, saa sees, at Ko- 

 meten af 1729 faar K 8^086 = 2.84 Gange mindre, og Ko- 

 meten af 1843 ~-= = ;tt7^e- = ^.5 Gange mere Varme 

 j/0.01108 0.105 



end Jorden paa et Aar. Gaar man fra disse to isolerede 

 Tilfælde over til de næste, saa findes, at Kometen af 1747 i 



et Omløb faar |/4.396 = 2.10 Gange mindre end Jorden paa 



et Aar, og at Kometen 1865 I faar —7^^^=^ = 4.4 Gange mere. 

 ' ^ ]/0.0520 



Alle disse Kometer have uendelige (d. e. os nbekjendt lange) 



Omløbstider. En Komet med Periheldistancen 0.1 vilde faa 



2.2 Gange mere Varme i et Omløb end Jorden paa et Aar. 



Dette viser altsaa, at den store Mængde af de os bekj endte 



Kometer faa nogenlunde de samme Varmemængder som Jorden 



paa et Aar. For de periodiske Kometer bliver Kegelen den 



samme; disses Antal, som forøvrigt indgaar blandt de oven- 



nævnte 210, bliver 13, naar man foruden de 10, som have 



været seet mere end een Gang (de Vicos af 1844 inclusive) 



medregner Pons's af 1812, Olbers's af 1815 og Tempels af 



1873, som efter Beregningen skulle vise sig i en nogenlunde 



nær Fremtid, nemlig respektive 1883, 1887 og 1878. Af 



disse 13, hvis Omløbstider ere mellepa 3 og 76 Aar, modtager 



Enckes Komet i Løbet af et Omløb (3.3 Aar) mest Varme, 



nemlig 1.28 Gange mere end Jorden paa et Aar, og Fayes 



Komet mindst, nemlig i Løbet af 7.4 Aar, som er dens Om- 



løbstid, 0.62 af Jordens aarlige Varme, altsaa den ene dobbelt 



saameget som den anden. 



