560 Risehulen ved Lavangsbotten. 



også her lettast forklare ved forudsætniugen om et udløb ved 

 hovedgangens nordostlige ende. Vanskeligere bliver derimod 

 spørgsmalet i så henseende for den indre del af sidegangen — 

 fra punktet (i) indover. Hulen ender lier i fast fjeld og der 

 såes intet tegn til at nogen kanal eller rende herfra skjød sig 

 videre indover. Skulde også denne del af hulen være dannet 

 ved udvadskning, så vilde dette antagelig alene have været 

 muligt under forudsætning af at hulens bund her i virkelig- 

 heden ikke — som det nu synes — ligger synderlig lavere end 

 gulvet udenfor, men at stigningen her egentlig er et resultat af 

 senere påfyldninger af det fra loftet gjennem tidernes løb ned- 

 silrede kalktuf eller kalkslam. Hvorvidt dette skal være til- 

 fældet, derom skal jeg ikke nu kunne udtale mig med nogen 

 mere bestemthed. Jeg havde under befaringen ikke opmærk- 

 somheden henvendt på dette spørgsmål. For en sådan forud- 

 sætning kan maske det forhold vidne, at loftet fra punktet (i) 

 indover, trods det at hulens gulv med engang falder flere fod, 

 dog i længere strækning indover fremdeles bevarer nogenlunde 

 den samme højde som den har ved (i) — imod en sådan forud- 

 sætning at loftet dog i det hele også har afheld indover. 



Eimeligst er det maske at forudsætte at der har været 

 sprækker eller revner i fjeldpartiet fra en tidligere tid end den 

 Tinder hvilken den egentlige udvaskning tog sin begyndelse. 



At Stalaktit-, sinter- og tufdannelsen i så langt højere grad 

 træder frem i sidegangen fremfor i hovedgangen er en naturlig 

 følge af beliggenheden i vertikalplanet. Sidegangen skyder 

 nemlig op imod åsryggens dagflade, således at den ved punktet 

 (i) ikke ligger mer end omkring 40' under samme. Dagvandet 

 har således her en forholdsvis let adgang til at sive frem mellem 

 kalklagene og nå ned til hulens lofthvælving. 



Jeg skal sluttelig tilføje at højdebestemmelseme ere tagne 

 ved et i det metor. institut korrigeret aneroidbarometer, og at 

 målene forøvrigt ere tagne ved kjæde og opskridten. 



Tromsø den 6te maj 1876. 



