Æggehvidestofienes Forandring ved Pankreasfermentet. 317 



en Feilkilde, saameget vigtigeve som dens Størrelse ikke 

 lader sig bedømme, ved Bestemmelsen af de anvendte Op- 

 løsningers Koucentration, idet Metboderne til at faststille en 

 Vædskes Gehalt paa Pepton, er forbundet med væsentlige Mangler. 

 Dette kan ske paa 2 Maader, enten ved simpel Inddampning 

 af et vist Vol. af Opløsningen og Veiningaf det tørrede Residuum 

 eller kolorimetrisk ved Sammenligning mellem Biuretreaktio- 

 nens Styrke ved den anvendte Vædske og en saadan af be- 

 kjendt Peptongehalt. Dvad den første af disse Methoder an- 

 gaar gaar Pepton som b kjendt ved Inddampning og Tør- 

 ring for en stor Del over i Propepton og Æggehvide og veies 

 altsaa tilsidst som en Blanding af disse StoiFe, men beregnes 

 som Pepton, og med Hensyn til den anden, da er den 

 ubrugelig til en nøiagtig Koncentrationsbestemmelse alle- 

 rede af den Grund, at Biuretreaktionens Farveintensitet ikke 

 alene afhænger af Peptonopløsningens Koncentration, men 

 ogsaa af den tilsatte Kobbersulfatmængde. Jeg har holdt 

 mig til Gehaltbestemmelsen ved Inddampning og Tørring, 

 idet denne dog forekommer mig sikrere end den kolorime- 

 triske Methode, og har altid henført mine Bestemmelser til 

 det ved 110° C. til konstant Vægt tørrede Residiuum. Appa- 

 ratet og den anvendte Rørlængde var de samme som tidligere 

 beskrevet og Beste aimelsen skeede for Natriumlys og ved 

 20° C. Resultaterne følger i nedenstaaende Tübel, idet jeg 

 med Hensyn til Betegnelserne henviser til P. 303. 



