324 • Karl Pettersen. 



indskjæringer og saaledes snart føre op til det egentlige 

 højfjeld. Dette danner her en større op mod 3000' (941 m.) 

 højtliggende bølgeformig fjeldmark. Denne er dækket med 

 anseelige sammenhængende masser af sne og is, og herfra 

 udsendes til alle kanter talrige jøkelbaand, der gjennem de 

 forskjellige udadheldende fjeldindskjæringer fører ned over 

 de stejle afhæng til dal- eller fjordbundene. Saadanne glet- 

 scherbaand fører saaledes ned til Ulfsfjord, til Ørdal ved den 

 nordvestlige side, ned til Bergsfjorddal, hvor den naar ned 

 til omkring 430' (135 m.) o. h., ned til Isdal (280' = 88 m.) 

 samt til Jøkelfjordbundeu, hvor de naar ned ligetil havfladen. 

 Endvidere skyder en større gletscher ned til Tverdal ved Øx- 

 fjordens nordvestlige side. Forøvrigt sees højfjeldsisens ud- 

 gaaende paa mangfoldige steder at stikke frem langs efter 

 højfjeldets øverste raurkant. 



Højtjeldsisen antages her at skulle indtage et fiadeom- 

 raade af omkring I D mil (127 kv. km.). 



Kvænangsdraget, der i strøget om Bergsfjord og Jøkel- 

 fjord viser et med Centralpartiet ensartet karakterpræg, 

 indeslutter ogsaa her forholdsvis ret anseelige partier af evig 

 sne og is. Mod nord afsluttes det ved tvende lave, mildt 

 formede halvøer paa begge sider afFrakfjord. Fra gaarden 

 Langstrand ved Bergsfjord fører saaledes færselsvejen langs 

 foden af højtjeldspartiets nordlige afhæng over lave aasdrag 

 til den indre del af Frakfjord og længere ud fører det om- 

 kring 320' (100 m.) høje Bogenejde ligeledes fra Bergsfjord 

 over til Frakfjord. Fra bunden af Frakfjord fører et noget 

 bøjere skar over til Olderfjord, — en sidetjord til Kvæn- 

 angen. 



Bergshalvøens naturforholde har tidligere været omhand- 

 let af: 



Leonald v. Buch: Reise durch Norwegen, Berlin 1810. I 

 dette skrift findes enkelte spredte bemærkninger ved- 



