Bidrag til de norske kyttstrøgs geologi. 327 



:a, rødlig gneis-granit. 



b. lag af graa gneis strøgretning 40°, fald 60° nv. 



Gneisen og gneis-graniten veksler saaledes her gjen- 

 tagne gange under temmelig regelmæssige forhold. 



Silden er en høj bjergfuld ø, der rejser sig op i gäbet 

 af Bergsfjord. Den har et fladeindhold af 0,38 kv. mil (48 

 kv. km.). Den største del af øen er antagelig bygget af 

 gneis og gneis-granit, — ofte dog rimeligvis gjennemsat af 

 gabbroartede massiver. Efter det sydøstlige parti af øen, — 

 det eneste strøg, hvor der har været anledning til at anstille 

 nærmere undersøgelser — optræder saaledes forskjellige 

 gabbroartede partier i veksling med eller gjennemsættende 

 den her optrædende gneis og gneis-granit. 



Ved øens sydøstlige hjørne — den saakaldte Sildspel — 

 dannes den mørke basiske bergart af en snart storkornig 

 snart mere finkornig sten. Helland har mikroskopisk under- 

 søgt tre forskjellige prøver herfra'). 



Den ene prøve er af ham betegnet som olivingabbro og 

 er sammensat af plagioklas, diallag, hornblende i ikke ringe 

 mængde samt olivin foruden lister af magnesiaglimmer og 

 krystaller af apatit. Den anden prøve — en finkornig sten 

 fra samme lokalitet — mangler diallag, medens hornblenden 

 optræder temmelig overveje'nde og opføres i henhold hertil 

 som en diorit. Den tredje prøve, der dannes af plagioklas 

 og hornblende som væsentlig bestanddele benævnes ligeledes 

 som en diorit. Plagioklasen i de to sidstnævnte prøver viser 

 forøvrigt en mikrostruktur, saaledes som den plejer at findes 

 hos gabbroerne. Da disse prøver imidlertid tilhøre en og 

 samme bergartmasse, saa antager Helland at der, trods det 

 at diallagen mangler paa sine steder, er grund til at betegne 

 dem med samme navn og antager han, at det mest passende 

 navn i saa tilfælde vilde være gabbro-diorit, i lighed med 

 Tørnebohms benævnelse for bergarten fra Rådmansøen. 



') c. 



