Bidrag til de norske kyststrøgs geologi. 349 



lige del gaar gabbroen i grændsestvøgene mod gneisen over 

 til en diorit. Forholdet her falder i saa henseende ganske 

 sammen med det føromhandlede efter Bergshalvøen og Silden. 



Paa forskjellige steder langs den vestlige side af øen 

 stikker en laget amfibolitisk bergart i de laveste niveauer 

 ind under den mere udprægede massive bergart. Denne 

 lagede amfibolit, der er sammensat af hornblende og plagio- 

 klas, maa nærmest være at opfatte som en skifrig afændring 

 af dioriten, altsaa som en dioritskifer. 



Der har ikke været anledning til nærmere at undersøge 

 forholdene over øens indre højfjeldspartier, der ogsaa for en 

 stor del ere sne- og isdækkede. Der er imidlertid, at slutte 

 fra aflæsninger under forskjellige korte exkursioner ind over 

 højfjeldsstrøgene, al grund til at forudsætte, at gabbro og 

 diorit forøvrigt under forskjellige mer eller mindre stærkt 

 varierende afændringsformer optræder i et Stort sammenhæn- 

 gende felt, og at det egentlige bøjfjeld for en væsentlig del 

 er bygget af disse. 



I Nyt Magasin for Naturvidenskaberne 1847 omtaler 

 Scheerer, at der ved det sydøstlige hjørne af Seiland skal 

 være paavist en syenit, der førte zirkon og elæolit. Da 

 jeg temmelig nøjagtig fulgte bergbygningsforholdene her, 

 uden nogetsteds at støde paa nogen syenitisk bergart, tror 

 jeg med al bestemthed at kunne fremholde, at zirkonførende 

 syenit her intetsteds vil være at paavise som en mere selv- 

 stændig optrædende bergart. Skal zirkon her i virkeligheden 

 være at paavise, vil den antagelig snarest være at søge i de 

 mange forskjellige gangartede dannelser — maaske uærmest 

 at betegne som granitliggende sekretionsmasser, — der gjen- 

 nemsætte gabbroen langs Seilands sydøstlige hjørne- 



