Bidrag til de norske kyststrøgs geologi. 359 



fører ned til bunden af Kobbefjord. Efter skaret optræder 

 først en gneis-granitisk sten i mangfoldig veksel med en 

 mørk bergart, der snart kan optræde som laget amfibolit, 

 snart som en diorit, indtil man efterhaanden naar frem til en 

 renere gabbroartet sten. Fra bunden af Kobbefjord er denne 

 gabbro videre at følge frem udover til fjordens munding. 



Den gabbroartede bergart optræder saaledes her i det 

 hele under stærkt vekslende petrografiske forhold. Foruden 

 de nys nævnte overgangsformer fra diorit til gabbro, efter 

 retning fra kontaktstrøgene mod det vestenfor liggende ski- 

 ferfelt østover, optræder der ogsaa stærkt afvigende afændrings- 

 former af mørkere og lysere grundfarve inden den renere 

 gabbroafdeling. Den mørke afændring, der i det hele er 

 mere smaakornig, og i hvilken den augitiske bestanddel op- 

 træder mere forherskende, veksler her hyppig med partier 

 eller lag af en lys vingul afændring. Denne viser en mere 

 storkornet struktur, og i denne optræder en gulagtig plagio- 

 klas som næsten eneraadende bestanddel (med 90 % af den 

 hele masse). Den augitiske bestanddel dannes af tildels om- 

 vandlet diallag. Olivin optræder sparsomt. Bergarten beteg- 

 nes af Helland, der nærmere har beskrevet den pag. 7 i 

 fornævnte afhandling, som en olivingabbro. 



I gabbroen nede mod Kobfjord iagttoges paa et sted en 

 gangartet dannelse af omkring 2 meters mægtighed, i hvil- 

 ken begge sahlbaandene dannedes af en granitlignende sten 

 (sekretionsmasse ^), midtpartiet derimod af ren kvarts. Det 

 er rimeligvis fra lignende sekretionsmasser, at den store 

 elæolithførende blok, der fandtes ved bunden af den i nær- 

 heden af handelsstedet Gaaskop indskydende Komagfjord, 

 maa have sit oprindelige hjemsted. 



^) I »Ein Beitrag zur Kenntuiss norwegischer Galbros* i Zeitsch. d. D. G. 

 Gesellscli. 1879, pag. 484 fi. omtaler 0. Lang disse dannelser og antager, 

 at de snarest maa være at betegne som granitlignende sekretions- 

 masser. 



