32 Karl Pettersen. 



gens ogsaa at parallelisere med Rostakvartsiten. I saa Tilfælde 

 maa den altsaa blive at udskille fra Dividalsfeltet.-^) 



Glimmerskifer danner forøvrigt — som allerede ovenfor 

 fremholdt — Gruppens mest fremtrædende Led og træder ogsaa 

 hyppigst frem fra de dybest liggende Partier, saa det i Regelen 

 ikke lader sig afgjøre, hvorvidt den hviler paa en kvartsitisk 

 Undergrund. 



Sees hen til Forholdene ved Rosta-Vand, hvor Lagstillingen 

 fra Fod op tu Top gjennem en Højde af omkring 5000' paa 

 det nærmeste er horisontal, saa vil Gruppens samlede Mægtig- 

 hed kunne gaa op til henimod 5000' (1569 m). 



Gruppens Lagrækker gjennembrydes navnlig over den nord- 

 lige Del af Tromsø Amt ligesom ogsaa over Vestfinmarken 

 hyppig af gabbroartede og diabasiske Partier Foruden i talrige 

 mindre og mere underordnede Forekomster bygge de ogsaa flere 

 milevidt udspændte Felter, og danne derunder mægtige kjede- 

 formige Fjelddrag. 



Tromsø Glimmerskifer- Gruppe er antagelig at parallelisere 

 med A. E. Törnebohms Sevegruppe. Ogsaa denne opløses i to 

 Underafdelinger, nemlig: en dybere liggende kvartsitisk Etage 

 og en øvre, bygget af krystalliniske Skifere. 



Efter Törnebohm ligger altid de tu Divifeltet indordnede 

 Lagrækker mellem Urberget og Sevegruppen. Paa norsk Side 

 kiler Dividalsgruppen sig i Regelen ud i Retning mod Vest, 

 saa den ud imod de egentlige Kyststrøg ikke vil være at gjenfinde. 

 Her er Glimmerskifer ofte umiddelbart knyttet til Kyststræk- 

 ningens Gneis og til det her saa stærkt fremtrædende gneis- 

 granitiske Felt. Der er forøvrigt som allerede ovenfor antydet 

 meget, som synes at tyde hen paa, at Gneisen og Gneis- Grani- 

 ten her rettest bør blive at indordne som Led under Glimmer- 

 skifergruppen. 



^) Se Bemærkningen herom i Afsnittet »Dividalsfeltet». 



