34 Karl Pettersen. 



optræder over de høje Fjeldpartier ned mod Harjangsdal i Ofo- 

 ten og ligge ogsaa lier over Glimmerskiferen. 



Ogsaa inden Højfjeldspartiet mellem Salangsdal og Sørdal 

 paa den ene og Tome-Træskes dybe Høj^eldsindsænkniug paa 

 den anden Side træffes mægtige Lagrækker af Skiferdannelser, 

 der antagelig maa være at indordne her. 



Paa svensk Side ere et større og flere mindre herhid hjø- 

 rende Partier paatruftie langs den sydlige Side af Tome-Træskes 

 vestlige Del — altsaa ganske i Nærheden af og som det af 

 Hummels Beskrivelse synes at fremgaa under ganske ensartede 

 Forholde med de nys fra norsk Side omhandlede Afdelinger. 



Hummel udtaler sig derom i sin før nævnte Indberetning 

 saaledes: 



«Ovenpaa denne Kvartsitskifer ser man ved Apiskoelven 

 mægtige Skiferdannelser af helt ulige Udseende. De ere Glim- 

 merskiferdannelser af mørkegrøn eller graa til sort Farve, stun- 

 dom næsten virkelige Lerskifere, men optræde ogsaa i enkelte 

 Lejer som Grneiser med mørkegrøn Glimmer eller Klorit. I 

 de ældre Lag træffes Kalksten af blaagraa og hvid Farve samt 

 sort glindsende Grafitskifer. Paa saadanne Bergarter vandrer 

 man en længere Strækning mellem Torneå-Træsk og Porro Varre, 

 hvor Kvartsiten igjen træder frem som en Følge af Lagenes 

 forandrede Faldvinkel.» 



Denne Gruppe, der muligens kan være at sammenstille 

 med Törnebohms «KLøligruppe», synes over det nordlige Skan- 

 dinavien nærmest indskrænket til Højfjeldsstrøgene om Torne- 

 Træsk. Den danner det yngste afsluttende Endeled inden den 

 Række af Afdelinger, der her bygger de norsli-svenske Høj- 

 fjeldspartier. 



Med Hensyn til denne Gruppes Aldersforhold udtaler Hum- 

 mel i sit ovennævnte Arbejde, efter at have fremholdt, at Ler- 

 skiferafdelingen med den overliggende Kvartsit (Glimmerskifer) 

 efter al Sandsynlighed repræsenterer den oversiluriske Tid, sig 

 videre saaledes: 



