48 Worm Müller og I. Hagen. 



antager en gulagtig Farvetone, og Kviksølvet tilligemed Fnokker 

 af udfældte Fosfater afsætter sig. 



Nu gjælder det at paavise, om Vædsken endnu indeholder 

 opløst Kviksølvforbindelse. Da det metalliske Kviksølv fuld- 

 stændig synker tilbunds, behøver man for at udføre Endereak- 

 tionen ikke at filtrere, (saaledes som Tilfældet er ved Anven- 

 delsen af Fehlings Opløsning); man kan simpelt hen lade en 

 Draabe af Vædsken stige op i et Kapillærrør og derpaa udblæse 

 denne paa en Strimmel fint svensk Filtrerpapir. Med Hensyn 

 til Reaktionen selv have vi med Pillitz ^) fundet, at Svovlvand- 

 stof, især naar Saltsyre er tilstede, er en bedre og hurtigere 

 Indikator for Spor af opløste Kviksølvforbindelser end Svovh 

 ammonium Vi gjennemtrække derfor efter Pillitz's Forskrift 

 den fugtige Flæk paa Papiret med Dampe af rygende Saltsyre 

 og derpaa af Svovlvandstof, idet Flækken holdes over Mundin- 

 gerne af de respektive Flasker. Ere de anvendte Reagenser 

 muligst stærke, farves Flækken strax, næsten momentant, svagt 

 brun eller gul, selv om der blot er minimale Spor af Kviksølv 

 tilstede. Denne Reaktionen er 1) sikher og 2) ømfindtlig. 



ad 1) Det kan hænde, at der opsuges suspenderede Kvik- 

 sølvpartikler i Kapulærrøret, naar Vædsken er i stærk Kog, 

 eller naar Kapillærrøret bringes ned mod Bunden af Karret; i 

 saa Fald vil Draaben, som udblæses paa Papiret, give Kviksølv- 

 reaktion med Saltsyre og Svovlvandstof. Man maa derfor, før 

 man udtager Prøven, moderere eller ^erne Flammen, saa at 

 Vædsken kommer i Ro, samt blot dukke Haarrøret tæt undei 

 Vædskeblandingens Overflade. 



ad 2) Tilsyneladende er Reaktionen lidet skarp; den fug- 

 tige Flæk kan ofte før Behandlingen være gulfarvet, især hvis 

 Urinen indeholder meget Farvestof, og Spor af Kviksølv opløst 

 i Vædsken giver kun en meget svag Farvning af Flækken efter 

 Indvirkningen af Saltsyre og Svovlvandstof. Og dog er Reak- 



1) 1. c. S. 459. 



