54 "Worm Müller og I. Hagen. 



efter Reduktionen af Fehlings Vædske et klart Filtrat, under 

 samme er Filtratet uklart og giver Kobberreaktion. 



1) En Diabetikers Urin tilsattes en afvejet Mængde Druesuiiker og for- 

 tyndedes med Vand til det 5-dobbelte; vedHjælp af Peblings Vædske viste 

 Urinen sig nu at indeholde 0.8 pCt. Filtratet efter Reduktionen var frit for 

 Kobber. Derpaa gjordes en 0.75 pCt.ig Blanding, som ogsaa efterat være 

 fortyndet til det 5-dobbelte titreredes med Feblings Vædske. Kobber- 

 oxydulet afsatte sig i Begyndelsen godt, men mod Titreringens Ende 

 udskiltes det saa fint, at det trods dobbelt Filter ikke lod sig frafiltrere. 

 Orændsen laa altsaa mellem 0.8 og 0.75 pCt. — 2) Normal Urin tilsattes 

 afvejede Mæng-der rent Druesukker, saaledes at der erholdtes Blandinger 

 med en G-ebalt af resp. 0.9, 0.8 og 0.7 pCt. Sukker. G-rændsen var i 

 dette Tilfælde omtrent den samme, nemlig mellem 0.8 og 0.7 pCt. 



Vi bave forgjæves søgt at forrykke denne Grrændse til 

 Gunst for Titreringen dels ved at fortynde Urinen med end 

 større Mængder Vand end sædvanligt og dels ved at modificere 

 Alkaligehalten af Feblings Vædske, dels ogsaa paa anden Maade. 



Vi bave derfor lang Tid staaet raadløse ligeoverfor Bestem- 

 melsen af smaa Sukkermængder i Urinen, da Polarisationsme- 

 tboden ber ikke kan give nøjagtige Resultater. Forskjellige 

 Forsøg med andre Prøve vædsker, nemlig den af Scbiff ^) angivne 

 Opløsning af vinsurt Kobberoxyd, alkalisk Vismutboxydopløsning, 

 tilsat vinsurt Kali, den af Kletzinsky^) og senere af Løwe^) 

 angivne Grlycerin-Kobberoxydopløsning, samt melkesurt Kobber- 

 oxyd i alkalisk Opløsning, slog ogsaa Fejl. Vi bleve derfor 

 overraskede, da vi gjorde den Erfaring, at Knapps Vædske 

 med Lethed lader sig anvende til Sukkertitrering, selv om Uri- 

 nens samlede Gehalt paa reducerende Substants blot svarer til 

 0.1 pGt. Sukker, eller endog derunder. Naturligvis vil, bvor 

 Sukkergebalten er saa liden, de øvrige reducerende Substantser, 

 der tindes i Urinen, for en væsentlig Del indgaa i den fundne 

 Værdi. Vilde man derfor ber nøjagtigt bestemme Sukker- 



1) Ann. Chem. Pharm. Bd. 112. Pag. 368 ff. 



2) Zeitschr. d. G-esells. d. Aerzte zu Wien. lOte Jhg. 1854. Ister Bd. 

 Pag. 116—117. 



**) Zeitschr. f. anal. Chem. Bd. 9. 1870. Pag. 20. 



