Sukkerets Titrering i Menneskenrin. 63 



Stoffe verlangsamern oder verhindern die Abscheidung des bei 

 dieser (der Trommer'schen) Reaction sich bildenden Kupfer- 

 oxyduls; ziemlich reichlich finden sich solche Körper im nor- 

 malen menschlichen Harne, in viel geringerer Menge im diabe- 

 tischen Harne.» De hidtil gjorte Erfaringer bevise ingenlunde, 

 at det dagligen udskilte Kvantum af disse Substantser er bety- 

 deligt formindsket i de fleste Tilfælde af Diabetes,^) og den 

 Kjendsgjerning, som Kühne anfører til Støtte for sin Mening, 

 har ingen Beviskraft. Kühne har fæstet sig ved den gamle 

 Observation, at de diabetiske Uriner, som lettest give Udfæld- 

 ning af Kobberoxydul ved Trommers Prøve, har en bieg Farve, 

 medens de, der vanskeligere lade sig titrere, have en mere 

 normal Urinfarve.^) Men denne Forskjel kan simpelt hen for- 

 klares af Urinens større eller mindre Yandgehalt. Hvor Urinen 

 har en bieg grøngul Farve, er der hyppigt Polyuri tilstede, selv 

 om Sukkergehalten er meget liden; har Urinen derimod en 

 mere mørk Farve, er dens Vandgehalt sædvanligt meget mindre. 

 Skal man derfor støtte sig paa hin Observation, saa maa man 

 ialfald kun benytte sig af Sammenligninger mellem biege og 



*) Efter de Forseg, der foreligge, synes Mængden af de Substantser, der 

 hindre Udfældningen af Kobberoxydul, at variere ikke ubetydeligt 

 baade hos Diabetikere og Ikke-Diabetikere ; disse Forsøg, der ere ud- 

 førte i det herværende Institut, tyde hen paa saa komplicerede For- 

 holde, at vi først efter en lang Tids Erfaring og en Række Forarbejder 

 tør drage sikre Slutninger. Ved de tidligere Angivelser om disse 

 Substantsers absolute Formindskelse i diabetisk Urin har man ikke 

 taget det fornødne Hensyn til den i 24 Timer udskilte Urinmængde 

 og sammes procentiske Sukkergehalt. 



^) Indrømmes skal det, at denne Forskjel i Urinens Farve tilsyneladende 

 taler til Gunst for Kühnes Anskuelse, da jo Urinens Farvestoffe efter 

 Seegen og andre skal hindre Udfældningen af Kobberoxydulet. Men 

 vi vide jo ikke med nogensomhelst Sikkerhed, om det eller de Stoffe, 

 der betinge den gulbrune Farve af Urinen hos de Diabetikere, hvor 

 denne er mere mørkt farvet, høre til de Substantser, der fortrinsvis 

 hindre Udfældningen. Efter Winogradoff synes Urinens Farve ikke 

 at have større Indflydelse, han siger nemlig (1. c. S. 550): »Nicht 

 selten geschieht es auch, dass der normale Ham sehr unbedeutend 

 gefärbt ist, ohne dass er dabei seine übrige Eigenschaften einbüsst.« 



